ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ 

майдан Путятинський, 3/65, м. Житомир, 10002, тел. (0412) 48 16 20,
e-mail: inbox@zt.arbitr.gov.ua, web: https://zt.arbitr.gov.ua,
код ЄДРПОУ 03499916 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2026 р. 	м. Житомир 	Справа № 906/938/25 	

Господарський суд Житомирської області у складі
судді Лозинської І. В., 
секретар судового засідання Веркалець У. Д.

за участю представників учасників справи:
- від прокуратури: Цеміна Н. Ю., службове посвідчення №071195 від 01.03.2023
- від позивача: Мякішев В. Л., довіреність від 26.11.2025, вих. №09; Гаращук О. П., довіреність від 30.12.2025, вих. №11
від відповідача: не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу
за позовом Керівника Коростишівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Новоборівської селищної ради 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Валки - Ільменіт" 
про стягнення 6014088,95 грн 

У засіданні суду оголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення господарського суду та оголошено дату складення повного рішення відповідно до ст. 238 ГПК України.

Прокурор звернувся в інтересах держави в особі позивача до Господарського суду Житомирської області з позовом до ТОВ "Валки - Ільменіт" про стягнення 8556128,16 грн заборгованості з оплати орендних платежів та за встановлення земельних сервітутів.
В обґрунтування позову прокурор посилається на невиконання відповідачем зобов`язань за договором оренди землі №47 від 01.08.2006 та додаткових угод до нього від 01.11.2024, від 30.12.2024 та договорами про встановлення земельного сервітуту від 01.02.2022.
Ухвалою від 24.07.2025 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, постановив здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання на 21.08.2025 о 15:00 (а. с. 135 у т. 1).
11.08.2025 до суду від відповідача надійшло клопотання про продовження строку для подання відзиву з підстав, у ньому викладених (а. с. 139 - 149 у т. 1); відзив на позов із зазначенням, що він є не повним в частині заявленої суми боргу (а. с. 151 - 197 у т. 1).
12.08.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на позов із запереченням проти наявності боргу у зв`язку з його частковою сплатою до пред`явлення позову (а.с.198-243, т.1).
20.08.2025 до суду від прокуратури надійшла відповідь на відзив із підтриманням позовних вимог в повному об`ємі (а. с. 11 - 54 у т. 2).
Ухвалою від 21.08.2025 господарський суд продовжив підготовче провадження у справі по 22.10.2025; відклав підготовче засідання суду (а. с. 63, 64 у т. 2).

10.10.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (в частині доповнення щодо заявленої суми боргу) (а. с. 66 - 87 у т. 2).
28.10.2025 та 31.10.2025 до суду від позивача надійшли, відповідно, відповідь на відзив, клопотання про залучення третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача ГУ ДПС у Житомирській області (а. с. 108 - 126; 127-134 у т. 2).
03.11.2025 до суду від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив з додатками із запереченнями проти позову з підстав, у ньому викладених (а.с. 136-235 у т. 2).
13.11.2025 до суду від відповідача надійшов відзив із підтриманням вищевказаного клопотання позивача (а. с. 1 - 7 у т. 3) та заява з актом звірки взаємних розрахунків від 11.11.2025 по договорах оренди землі та договорах про встановлення земельних сервітутів станом на 31.05.2025 із зазначенням сум розбіжності щодо кожної із сторін (а. с. 8 - 15 у т. 3). 
18.11.2025 позивача надіслав суду клопотання про долучення доказів (а. с. 17-48 у т. 3).
24.11.2025 до суду від Коростишівської окружної прокуратури надійшла заява про уточнення позовних вимог на загальну суму боргу 6014088,95 грн (а. с. 49 - 73 у т. 3).
24.11.2025 до суду від позивача надійшла заява про підтримання заяви прокурора уточнення позовних вимог на загальну суму боргу 6014088,95 грн (а. с. 75 - 81 у т. 3).
Ухвалою від 24.11.2025 господарський суд, зокрема, постановив вважати заявленим до розгляду спір про стягнення з відповідача 6014088,95 грн боргу (а. с. 82, 83 у т. 3).
25.11.2025 до суду від прокуратури надійшло заперечення щодо залучення ГУ ДПС у Житомирській області третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача з підстав, у ньому викладених (а. с. 84 - 91 у т. 3).
Ухвалою від 27.11.2025 господарський суд відмовив в задоволенні вказаного клопотання позивача та відклав підготовче засідання суду (а. с. 95, 96 у т. 3).
30.12.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на заяву прокурора про зменшення позовних вимог із аналогічним клопотанням про продовження строку для надання цього відзиву та запереченнями проти позову з підстав, у ньому викладених (а. с. 112 - 126 у т. 3).
08.01.2026 до суду від Коростишівської окружної прокуратури надійшла відповідь на відзив із підтриманням позову на загальну суму 6014088,95 грн (а. с. 127 - 137 у т. 3).
Ухвалою від 21.01.2026 господарський суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті (а. с. 116 - 117 у т. 3).
Ухвалою від 10.03.2026 господарський суд відклав розгляд справи по суті на 13.03.2026 о 14:30 (а. с. 162 у т. 3).
Прокурор та представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.
Відповідач повноважного представника в засідання суду не направив, про дату і час судових засідань повідомлявся вчасно та належним чином, що підтверджується довідками про доставку електронного листа щодо отримання відповідних копій ухвал господарського суду в електронному вигляді (а. с. 143, 155 у т. 3).
Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цієї статтею.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши прокурора та представників позивача в засіданні суду, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.
Державною службою геології та надр України надано ТОВ "Валки - Ільменіт" (відповідач) спеціальний дозвіл на користування надрами №2578 від 19.10.2001 для видобування титанових руд на Валки-Гацківському родовищі, яке розташоване на території Новоборівської громади Житомирського району Житомирської області (а. с. 38 - 43 у т. 1).

В подальшому, ТОВ "Валки - Ільменіт" укладало з органами місцевого самоврядування та державної влади договори оренди та договори сервітутів земельних ділянок.
1.1. Між Володарсько-Волинською районною державною адміністрацією (орендодавець) та ТОВ "Валки - Ільменіт" (орендар) 01.08.2006 укладено договір оренди землі №47 (далі - договір оренди №47) (а. с. 46 - 49 у т. 1), за п. 1 якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського та лісогосподарського призначення, яка знаходиться на території Кропивнянської сільської ради Володарсько-Волинського району Житомирської області.
Відповідно до п. 2 договору оренди №47 в оренду передається земельна ділянка загальною площею 174,00 га.
Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 6314649,00 грн (п. 5 договору оренди №47).
Згідно з п. 8 договору оренди №47 він укладений на 20 років.
Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі 550,00 грн на рік за один гектар (п. 9 договору оренди №47).
Обчислення розміру орендної плати на землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції (п. 11 договору оренди №47).
Відповідно до п. 14, 15 договору оренди №47 земельна ділянка передається в оренду для розробки кар`єру ільменітових пісків першої черги Валки-Гацківського родовища. Цільове призначення земельної ділянки - землі промисловості.
Того ж дня між сторонами договору підписано акт прийому - передачі в оренду земельної ділянки (а. с. 50 у т. 1).
Додатковими угодами №1 від 18.02.2008 та №2 від 15.03.2012 змінювались розміри орендної плати за договором оренди №47 (а. с. 52, 53 у т. 1).
Додатковою угодою №3 від 31.12.2018, укладеною Житомирською обласною державною адміністрацією (орендодавець) та ТОВ "Валки - Ільменіт", внесено зміни до умов договору оренди №47, що наведені нижче (а. с. 54 - 56 у т. 1).
Зокрема, згідно з п. 1 договору оренди №47 орендодавець, керуючись чинним законодавством, надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов`язані з користуванням надрами, яка знаходиться на території Кропивнянського старостинського округу Новоборівської селищної ради Хорошівського району Житомирської області, із кадастровим номером 1821183000:05:001:0007.
Відповідно до п. 2 договору оренди №47, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 174,00 га, у тому числі за угіддями 174,00 га землі, під відкритими розробками, кар`єрами, шахтами та відповідними спорудами. Категорія земель - Землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.
За положеннями п. 5 договору оренди №47 нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 162202134,51 грн.
Згідно із п. 9 договору оренди №47 орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі, розмір якої становить 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а саме, 8110106,72 грн на рік.
Відповідно до п. 10 договору оренди №47 обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку державної власності здійснюється з урахуванням її цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що заповнюються під час укладення або зміни умов договору оренди чи продовження його дії.
Згідно п. 12 договору оренди №47 орендна плата сплачується орендарем земельної ділянки рівними частинами за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем (звітного) податкового місяця.
Інші умови договору, які не були обумовлені додатковою угодою, залишилися без змін.

Додатковою угодою №4 від 02.08.2019, укладеною Житомирською ОДА та ТОВ "Валки - Ільменіт" (а. с. 57 у т. 1), викладено п. 1 договору оренди №47 у наступній редакції: "Орендодавець, керуючись чинним законодавством, надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельні ділянки для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов`язані з користуванням надрами, які знаходяться на території Кропивнянського старостинського округу Новоборівської селищної ради Хорошівського району Житомирської області, а саме:
- ділянка №1 - кадастровий номер 1821183000:05:001:1627 площею 124,0000 га; 
- ділянка №2 - кадастровий номер 1821183000:05:001:1626 площею 30,0000 га; 
- ділянка №3 - кадастровий номер 1821183000:05:001:1625 площею 20,0000 га".
Додаткову угоду №5 від 27.12.2022 до договору оренди №47 відповідач уклав з новим орендодавцем - Новоборівською селищною радою (позивач), в якій деякі пункти договору оренди №47 викладено у такій редакції:
- "п. 1. Орендодавець, керуючись чинним законодавством, надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельні ділянки з кадастровими номерами: 1821183000:05:001:1627, 1821183000:05:001:1626, 1821183000:05:001:1625 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов`язані із користуванням надрами, які знаходяться на території Кропивнянського старостинського округу Новоборівської селищної ради Житомирської області";
- "п. 2. В оренду передається земельна ділянка площею 124,0000 га, земельна ділянка площею 30,0000 га та земельна ділянка площею 20,0000 га, у тому числі за угіддями 124,0000 га, 30,0000 га та 20,0000 га під відкритими розробками, кар`єрами, шахтами та відповідними спорудами. Категорія земель - землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення";
- "п. 8. Договір укладено та термін дії нормативної грошової оцінки земельної ділянки, до 08.06.2027" (а. с. 58, 59 у т. 1).
Рішенням Новоборівської селищної ради №987 від 11.10.2024 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки з кадастровим номером 1821183000:05:001:1627, що перебуває в оренді у ТОВ "Валки - Ільменіт", для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов`язані із користуванням надрами, і яка розташована за адресою: Житомирська область, Житомирський район, Новоборівська територіальна громада, а саме, на утворені в результаті поділу:
- земельну ділянку площею 37,8000 га, кадастровий номер 1821183000:05:001:0378;
- земельну ділянку площею 12,7000 га, кадастровий номер 1821183000:05:001:0379; 
- земельну ділянку площею 2,5000 га, кадастровий номер 1821183000:05:001:0380; 
- земельну ділянку площею 71,0000 га, кадастровий номер 1821183000:05:001:0381 (а. с. 60, 61 у т. 1).
На виконання цього рішення селищної ради позивач та відповідач уклали додаткову угоду №6 від 01.11.2024 до договору оренди №47, якою внесено зміни до деяких його умов:
- "п. 1. Орендодавець, керуючись чинним законодавством, надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельні ділянки з кадастровими номерами: 1821183000:05:001:1625, 1821183000:05:001:1626, 1821183000:05:001:0378, 1821183000:05:001:0379, 1821183000:05:001:0380, 1821183000:05:001:0381 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов`язані із користуванням надрами, які знаходиться на території Кропивнянського старостинського округу Новоборівської селищної ради Житомирської області";
- "п. 2. В оренду передаються земельні ділянки площами 20,0000 га, 30,0000 га, 37,8000 га, 12,7000 га, 2,5000 га, 71,0000 га, у тому числі за угіддями 20,0000 га, 30,0000 га, 37,8000 га, 12,7000 га, 2,5000 га, 71,0000 га - під відкритими розробками, кар`єрами, шахтами та відповідними спорудами. Категорія земель - землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення" (а. с. 62, 63 у т. 1).

Додатковою угодою №7 від 04.02.2025 до договору оренди №47 його сторонами внесено зміни до його умов, зокрема:
1) припинено право оренди земельних ділянок з кадастровими номерами: 1821183000:05:001:1625 (площею 20,000 га), 1821183000:05:001:1626 (площею 30,000 га), 1821183000:05:001:0378 (площею 37,8000 га), 1821183000:05:001:0379 (площею 12,7000 га), 1821183000:05:001:0380 (площею 2,5000 га);
2) змінено п. 1 договору оренди №47 та викладено в такій редакції: "Орендодавець, керуючись чинним законодавством України, надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку із кадастровим номером 1821183000:05:001:0381 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов`язані із користуванням надрами, яка знаходиться на території Кропивнянського старостинського округу Новоборівської селищної ради Житомирської області";
3) змінено п. 2 та викладено в такій редакції: "В оренду передається земельна ділянка площею 71,0000 га, у тому числі за угіддями - 71,0000 га, під відкритими розробками, кар`єрами, шахтами та відповідними спорудами. Категорія земель - землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення";
4) змінено п. 5 та викладено в такій редакції: "Нормативна грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель за 2024 рік становить 167327844,02 грн";
5) змінено п. 9 та викладено в такій редакції: "Орендна плата за земельну ділянку вноситься орендарем у грошовій формі, розмір якої становить 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а саме 8366392,20 грн на рік" (а. с. 64, 65 у т. 1).
Актом приймання-передачі від 04.02.2025 орендар передав, а орендодавець прийняв земельні ділянки із кадастровими номерами: 1821183000:05:001:1626 площею 30,0000 ra, 1821183000:05:001:1625 площею 20,0000 га, 1821183000:05:001:0378 площею 37,8000 га, 1821183000:05:001:0379 площею 12,7000 га, 1821183000:05:001:0380 площею 2,5000 га (а. с. 66, 67 у т. 1).
Разом з тим, за твердженнями прокурора, викладеними у заяві про уточнення позовних вимог від 21.11.2025 (далі - заява прокуратури від 21.11.2025), за ТОВ "Валки - Ільменіт" за період з 01.01.2020 по 31.05.2025 обліковується заборгованість зі сплати 2648556,24 грн орендної плати за договором оренди землі №47 від 01.08.2006 та додаткових угод до нього (а. с. 51 у т. 3).

1.2. Між Новоборівською селищною радою (землевласник) і ТОВ "Валки - Ільменіт" (сервітуарій) 01.02.2022 укладено два договори про встановлення земельного сервітут б/н, за п. 1.1 яких землевласник земельних ділянок надає сервітуарію право обмеженого користування земельними ділянками на умовах земельного сервітуту (далі - земельний сервітут) відповідно до умов даних договорів (а. с. 90-96, 101-107 у т. 1).
Пунктом 1.2 договорів про встановлення земельного сервітут від 01.02.2022 (далі - договір №1 та договір №2) визначалась характеристика земельних ділянок, щодо яких встановлюється земельний сервітут.
Зокрема, за договором №1 про встановлення земельного сервітут від 01.02.2022: земельна ділянка має кадастровий номер 1821183000:05:001:1552; загальна площа - 7,8027 га; площа, на якій встановлюється земельний сервітут - 5,2519 га; розташована на території Новоборівської селищної ради Житомирського району Житомирської області та відноситься до земель сільськогосподарського призначення (земельні ділянки запасу).
За договором №2 про встановлення земельного сервітут від 01.02.2022: земельна ділянка має кадастровий номер 1821183000:05:001:1610; загальна площа - 29,3307 га; площа, на якій встановлюється земельний сервітут - 23,7011 га; розташована на території Новоборівської селищної ради Житомирського району Житомирської області та відноситься до земель сільськогосподарського призначення (земельні ділянки запасу).

Відповідно до п. 1.4 договорів про встановлення земельного сервітут від 01.02.2022 підставою для встановлення земельного сервітуту за цими договорами є Спеціальний дозвіл на користування надрами №2578 від 19.10.2001, власником якого є сервітуарій.
Згідно з п. 3.1, 3.2 договорів про встановлення земельного сервітут від 01.02.2022 договори вважаються укладеними з дати їх підписання сторонами та набирають чинності з дати реєстрації права сервітуту за ними згідно Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Право земельного сервітуту за цими договорами виникає після державної реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно, без складання акту прийому-передачі земельної ділянки.
Сторони дійшли згоди, що виконання дій, пов`язаних з державною реєстрацією права земельного сервітуту за цими договором, та інших пов`язаних дій, покладаються на сервітуарія (п. 3.3 договорів про встановлення земельного сервітут від 01.02.2022).
За умовами п. 3.5 договорів про встановлення земельного сервітуту від 01.02.2022 договори укладені на термін дії спеціального дозволу на користування надрами №2578 від 19.10.2001, а саме - до 19.10.2031.
За умовами п. 4.1 договорів про встановлення земельного сервітуту від 01.02.2022 ставка плати за сервітут за цими договорами встановлюється в розмірі 6% від середнього значення нормативної грошової оцінки земель аналогічного функціонального призначення в сумі 64049,13 за 1 гектар на рік.
За п. 4.2 договору №1 про встановлення земельного сервітут від 01.02.2022 плата за встановлення сервітуту всієї земельної ділянки становить 336379,63 грн за кожен рік. 
Пунктом п. 4.2 договору №2 про встановлення земельного сервітут від 01.02.2022 плата за встановлення сервітуту всієї земельної ділянки становить 1518034,84 грн за кожен рік. 
У п. 4.3 договорів про встановлення земельного сервітут від 01.02.2022 сторони погодили, що ставка та розмір плати за встановлення сервітутів щорічно переглядається та змінюється на коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки землі в України.
Плата за встановлення сервітутів вноситься сервітуарієм до місцевого бюджету, за місцезнаходженням земельних ділянок, рівними частинами за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного місяця) (п. 4.5 договорів про встановлення земельного сервітут від 01.02.2022).
У заяві від 21.11.2025 прокурор доводить, що відповідач за вказаними договорами не здійснив у повному обсязі плату за встановлення земельного сервітуту, внаслідок чого утворилась заборгованість за використання земельної ділянки із кадастровим номером 1821183000:05:001:1552 за період з 01.02.2022 по 31.05.2025 у розмірі 1291480,24 грн, а за використання земельної ділянки із кадастровим номером 1821183000:05:001:1610 за періоди: 01.02.2022-30.06.2022, 01.10.2024-31.05.2025 у розмірі 1697695,15 грн.

1.3 Між Новоборівською селищною радою (орендодавець) та ТОВ "Валки - Ільменіт" (орендар) 01.11.2024 та 30.12.2024 укладено договори оренди землі (далі - договір оренди від 01.11.2024 та договір оренди від 30.12.2024), за п. 1 яких орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельні ділянки із цільовим призначенням - 11.01 Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов`язані із користуванням надрами, які розташовані на території Новоборівської селищної ради Житомирського району Житомирської області, а саме:
- з кадастровим №1821183000:05:001:0008 (договір оренди від 01.11.2024) (а. с. 72-76 у т. 1);
- з кадастр. № 1821183000:05:001:0383 (договір оренди від 30.12.2024) (а. с. 81-85 у т. 1).
За умовами п. 2 договору оренди від 01.11.2024 в оренду передається земельна ділянка площею 1,8000 га, у тому числі, 1,8000 га землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення.

Пунктом 2 договору оренди від 30.12.2024 в оренду передається земельна ділянка площею 3,9000 га, у тому числі 3,9000 га землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення.
Відповідно до п. 5 договору оренди від 01.11.2024 нормативна грошова оцінка земельної ділянки на дату укладення договору становить 3787602,10 грн.
За умовами п. 5 договору оренди від 30.12.2024 нормативна грошова оцінка земельної ділянки на дату укладення договору становить 8206471,22 грн.
Договори укладено строком на 10 років (п. 8 договорів оренди від 01.11.2024 та від 30.12.2024). 
Положеннями п. 9 договору оренди від 01.11.2024 передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі 6% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 227256,13 грн за кожен рік.
Згідно з п. 9 договору оренди від 30.12.2024 орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі 6% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 492388,27 грн за кожен рік.
За п. 10 договорів оренди від 01.11.2024 та від 30.12.2024 обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що заповнюються під час укладення або зміни умов договорів оренди чи продовження їх дії.
Згідно із абз. 2 п. 28 договорів оренди від 01.11.2024 та від 30.12.2024 орендар зобов`язаний приступити до використання земельних ділянок в строки, встановлені договорами, але не раніше державної реєстрації відповідного права оренди.
Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами (п. 31 Прикінцевих положень договору оренди від 01.11.2024).
Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та державної реєстрації (п. 31 Прикінцевих положень договору оренди від 30.12.2024).
У заяві від 21.11.2025 прокурор стверджує, що за вказаними договорами за відповідачем обліковується заборгованість зі сплати орендної плати за період з 01.11.2024 по 31.05.2025 у розмірі 143928,88 грн (договір оренди від 01.11.2024) та 232428,44 грн (договір оренди від 30.12.2024) за період з 30.12.2024 по 31.05.2025.
У клопотанні від 24.11.2025, вих. №959/02-23, Новоборівська селищна рада підтримала позовні вимоги у редакції заяви прокуратури від 21.11.2025 (а. с. 75 - 81 у т. 3).
У відзиві від 30.12.2025 на заяву прокуратури від 21.11.2025 відповідач не заперечує розмір заявленого до стягнення боргу за договором оренди землі №47 від 01.08.2006 та додаткових угод до нього, натомість не визнає інші позовні вимоги, зокрема, з посиланням на підписаний між позивачем та відповідачем акт звірки станом на 31.05.2025 від 11.11.2025, зазначає, що за договором оренди землі від 01.11.2024 розмір боргу складає 7525,52 грн, за договором оренди землі від 30.12.2024 - 19269,44 грн, а за договором про встановлення земельного сервітуту б/н від 01.02.2022 (щодо земельної ділянки із кадастровим номером 1821183000:05:001:1610 площею 29,3307 га) - 1094697,96 грн; зауважує, що не є предметом позову у цій справі стягнення боргу у загальному розмірі 602997,16 грн за договором про встановлення земельного сервітуту б/н від 01.02.2022 (щодо земельної ділянки із кадастровим номером 1821183000:05:001:1610) за період з лютого по червень 2022 року, оскільки прокурор не заявив до стягнення зазначену суму боргу. Також відповідач зазначає, що відсутність реєстрації права оренди за договорами оренди землі від 01.11.2024 та від 30.12.2024 у період з моменту їх підписання до моменту реєстрації таких прав в Державному реєстрі речових прав вказує на їх неукладеність та відповідно, на відсутність будь-яких прав і обов`язків за такими правочинами, в тому числі, по сплаті орендної плати. За твердженнями відповідача, між ним та позивачем досягнуто згоди щодо набрання зазначеними договорами оренди землі чинності з моменту їх підписання сторонами та державної реєстрації, тому з урахуванням принципу свободи договору та ч. 2 ст. 631 ЦК України ці договори оренди землі набрали чинності з моменту державної реєстрації, тобто з 21.05.2025 та 19.05.2025.

Посилаючись на податкової декларації з плати за землю за 2024 рік та за 2025 рік відповідач стверджує, що земельні ділянки із кадастровими №№1821183000:05:001:0008 (площа 1,8 га) та 1821183000:05:001:0383 (площа 3,9 га) до моменту набрання чинності договорів оренди землі від 01.11.2024 та від 30.12.2024 перебували у користуванні ТОВ "Валки - Ільменіт" на підставі попередніх договорів оренди землі №65 від 15.07.2005 та б/н від 11.10.2004; зазначає, що договір про встановлення земельного сервітуту від 01.02.2022 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 1821183000:05:001:1552 не може вважатися укладеним, оскільки його державну реєстрацію шляхом реєстрації права земельного сервітуту, відповідно до положень п. 3.1 цього договору, здійснено не було; отже, у відповідача відсутні будь-які обов`язки за цим договором, в тому числі, й по здійсненню оплати за встановлення сервітуту; відповідач також заперечує факт користування земельною ділянкою з кадастровим №1821183000:05:001:1552; за його твердженнями, у товариства відсутній обов`язок зі здійснення оплати за встановлення земельного сервітуту за договором від 01.02.2022 (земельна ділянка з кадастровим №1821183000:05:001:1610) з 01.02.2022 по 24.06.2022, оскільки державна реєстрація речового права користування земельною ділянкою на праві земельного сервітуту відбулася лише 24.06.2022; також стверджує, що фактична можливість вчасного розрахунку з селищною радою за спірними договорами у відповідні періоди була відсутня внаслідок випадку та непереборної сили і має тимчасовий характер; зокрема, посилається на зупинення дії Спеціального дозволу на користування надрами та відсутністю фактичної можливості відновлення роботи гірничо - збагачувального комплексу після тривалої його зупинки упродовж 2023-2025 років (а. с. 112-126 у т. 3).
У відповіді на відзив від 07.01.2026 прокуратура звертає увагу на відсутність доказів (платіжних інструкцій, квитанцій про оплату із зазначенням періоду, за який сплачено борг або щомісячний платіж) наявності боргу по орендній платі саме у зазначеному відповідачем розмірі, а також зазначає, що форс-мажор не є автоматичною підставою для звільнення від виконання зобов`язань за договором, оскільки відповідач не повідомив селищну раду про зумовлену обставинами непереборної сили або форс-мажорними обставинами неможливість сплати орендної плати за використання спірних земельних ділянок та не надав будь-яких сертифікатів торгово-промислових палат з даного приводу за період жовтня 2024 року по травень 2025 року. Також звертає увагу, що розрахунок боргу в сумі 1697695,15 грн за договором про встановлення земельного сервітуту б/н від 01.02.2022 (щодо земельної ділянки із кадастровим номером 1821183000:05:001:1610 площею 29,3307 га) викладений у заяві про уточнення (зменшення, збільшення) позовних вимог від 21.11.2025. Крім того, з посиланням на висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 06.03.2024 у справі №902/1207/22, прокуратура спростовує аргументи відповідача щодо набрання чинності договорами оренди землі від 01.11.2024 та від 30.12.2024, а також договорами про встановлення земельних сервітутів від 01.02.2022, тільки після реєстрації відповідних прав у державному реєстрі. Наголошує на відсутності пояснень товариства щодо затягування державної реєстрації прав за вищезазначеними договорами (а. с. 127-137 у т. 3).

2. Висновок господарського суду щодо представництва прокуратури у справі.
Згідно із ч. 4, абз. 2 ч. 5 ст. 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
За ч. 1, 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

У п. 37 - 40, 43 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 зазначено, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор.
Суд враховує, що, відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", до відання виконавчих органів місцевого самоврядування віднесено повноваження, серед іншого, щодо здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у межах та порядку, встановлених законом.
Земельні ділянки, які є предметами договорів, за якими у відповідача, за твердженнями прокуратури, виникла заборгованість, розташовані на адміністративній території Новоборівської селищної ради та належить до комунальної форми власності.
За вказаного, наразі саме зазначений орган місцевого самоврядування поєднує у собі функції власника земельної ділянки та органу державного контролю щодо неї, у тому числі щодо своєчасної сплати орендної плати за землю, що є предметом спору у даній справі.
Коростишівська окружна прокуратура листом від 05.06.2025, вих. №53/3-2483вих25, витребувала у позивача інформацію щодо наявності намірів вживати відповідних заходів для стягнення заборгованості з ТОВ "Валки - Ільменіт" (а. с. 112, 113 у т. 1).
Новоборівська селищна рада у листі від 13.06.2025, вих. №496/02-23 повідомила прокуратуру про відсутність заперечень щодо вжиття нею заходів представницького характеру для пред`явлення позову в інтересах держави в особі органу місцевого самоврядування, посилаючись на відсутність у бюджеті територіальної громади на 2025 рік коштів на сплату судового збору (а. с. 114, 115 у т. 1).
З наведеної відповіді позивача вбачається відсутність намірів на здійснення судового захисту порушених інтересів, отже, прокурор дотримався порядку, визначеного ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", при направленні вказаного позову до суду в інтересах держави.

3. Норми права, застосовані Господарським судом Житомирської області.
За приписами ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
За умовами ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими згідно із актами цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 629 ЦК України унормовано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
За приписами ст. 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно із 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

4. Висновок Господарського суду Житомирської області щодо обґрунтованості позовної вимоги про стягнення з відповідача 6014088,95 грн заборгованості та застосовані судом норми права.
4.1 Щодо позовних вимог про стягнення 2648556,24 грн боргу по орендній платі за договором оренди землі №47 від 01.08.2006 та додаткових угод до нього, 143928,88 грн боргу по орендній платі за договором оренди землі б/н від 01.11.2024 та 232428,44 грн боргу по орендній платі за договором оренди землі б/н від 30.12.2024.
За ч. 1 ст. 2 Земельного кодексу України (тут і далі - в редакції, чинній на дату укладення додаткової угоди №5 від 27.12.2022 до договору оренди №47 та договорів оренди землі від 01.11.2024 та від 30.12.2024), до земельних відносин належать відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.
Згідно із 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Статтею 1 Закону України "Про оренду землі" (тут і далі - в редакції, чинній на дату укладення додаткової угоди №5 від 27.12.2022 до договору оренди №47 та договорів оренди землі від 01.11.2024 та від 30.12.2024) передбачено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Істотною умовою договору оренди землі є, серед іншого, об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (ст. 15 Закону України "Про оренду землі").
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 19 Закону України "Про оренду землі" строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Дата закінчення дії договору оренди обчислюється від дати його укладення. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації такого права.
Відповідно до п. "в" ч. 1 ст. 96 ЗК України, землекористувачі зобов`язані, серед іншого, своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.
За ст. 206 Земельного кодексу України, ст. 270 Податкового кодексу України (тут і далі - в редакції, чинній на дату укладення додаткової угоди №5 від 27.12.2022 до договору оренди №47 та договорів оренди землі від 01.11.2024 та від 30.12.2024) використання землі в Україні є платним, а земельні ділянки державної та комунальної власності, надані в користування на умовах оренди, є об`єктом оподаткування.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до ПК України).

Підпунктом 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 ПК України передбачено, що плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою (п. 287.1 ст. 287 ПК України).
Власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.
За п. 288.1 ст. 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.
Згідно з положеннями ст. 24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати, а ч. 2 ст. 25 вказаного Закону передбачено обов`язок орендаря своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку.
За розрахунком позивача, наданого прокуратурою, заборгованість з орендної плати відповідача за договорами оренди землі становить (а. с. 63 на зв. - 64 у т. 3):
- 2648556,24 грн - за договором оренди землі №47 від 01.08.2006 та додаткових угод до нього;
- 143928,88 грн - за договором оренди землі б/н від 01.11.2024;
- 232428,44 грн - за договором оренди землі б/н від 30.12.2024.
Враховуючи визнання ТОВ "Валки - Ільменіт" у відзиві від 30.12.2025 на заяву прокуратури від 21.11.2025 розміру заявленої до стягнення суми заборгованості за договором оренди землі №47 від 01.08.2006 та додаткових угод до нього, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення 2648556,24 грн основного боргу.

Однак, у тому ж відзиві від 30.12.2025 відповідач, з посиланням на підписаний між позивачем та відповідачем акт звірки станом на 31.05.2025 від 11.11.2025, зазначає, що за договором оренди землі від 01.11.2024 розмір заборгованості складає 7525,52 рн, за договором оренди землі від 30.12.2024 - 19269,44 грн. Крім того, товариство доводить, що відсутність реєстрації права оренди за договорами оренди землі від 01.11.2024 та 30.12.2024 у період з моменту їх підписання до моменту реєстрації таких прав в Державному реєстрі речових прав вказує на неукладеність даних договорів та відповідно на відсутність будь-яких прав та обов`язків за такими правочинами, в тому числі по сплаті орендної плати. 
За положеннями абз. 2 п. 28 договорів оренди від 01.11.2024 та від 30.12.2024 орендар зобов`язаний приступити до використання земельною ділянкою в строки, встановлені договором, але не раніше державної реєстрації відповідного права оренди.
За положеннями п. 31 Прикінцевих положень договору оренди від 01.11.2024 цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами.
Натомість у п. 31 Прикінцевих положень договору оренди від 30.12.2024 визначено, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та державної реєстрації.
У матеріалах справи наявні копії витягів з Державного реєстру речових прав від 27.05.2025, з яких вбачається що право оренди за договором від 01.11.2024 зареєстровано 21.05.2025, а за договором від 30.12.2024 - 19.05.2025 (а. с. 228, 229 у т. 1).
Однак, враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 06.03.2024 у справі №902/1207/22, відповідно до якого, умови договору, щодо яких має бути досягнута згода, не повинні суперечити законодавчо визначеним умовам, за яких такий договір може бути укладений (ст. 6 ЦК України). Інакше правочин (його окремі умови), що не відповідає закону, не створює правових наслідків, на які він спрямовувався, оскільки застосування імперативної норми закону не може залежати від волі приватних осіб.
Абзац 3 ч. 1 ст. 15 та друге речення ч. 1 ст. 19 Закону України "Про оренду землі", у редакції, чинній на час підписання вищезазначених договорів оренди землі, імперативно встановлюють, що дата укладення договору оренди землі є істотною умовою цього правочину й саме із цієї дати починається перебіг строку його дії.

Тому сторони договору оренди землі не можуть урегулювати свої відносини у спосіб, який суперечить зазначеним імперативним нормам цього Закону, зокрема на власний розсуд установити інші правила визначення моменту початку перебігу строку дії цього правочину або не зазначати дати його укладення. Умови договору оренди землі, що не відповідають указаним імперативним нормам, не змінюють визначеного в Законі України "Про оренду землі" моменту, з якого розпочинається перебіг строку дії договору оренди землі.
При цьому Велика Палата Верховного Суду зауважила, що за змістом п. 1 ч. 1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації. Таким чином, необхідною умовою для державної реєстрації речового права оренди земельної ділянки на підставі договору є його укладення в установленому законом порядку.
Отже, викладена в п. 31 Прикінцевих положень договору оренди від 30.12.2024 умова про набрання ним чинності після його державної реєстрації суперечить правилам обчислення строку дії договору оренди землі, імперативно встановленим другим реченням ч. 1 ст. 19 Закону України "Про оренду землі", а тому вказана умова не змінила визначений у цьому Законі момент, з якого розпочався перебіг строку дії договору.
Крім того, варто зазначити, що за приписами ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.
Суд зауважує, що вимоги стосовно обов`язкової державної реєстрації договору оренди землі жодною правовою нормою не встановлено.
Одночасно, суд зауважує, що відповідач помилково ототожнює категорії "державна реєстрація договору" та "державна реєстрація права", а отже, у даному випадку набрання чинності договору не може ставитись в залежність від його державної реєстрації.
У зазначеній вище постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила наступне: "якщо момент укладення договору оренди землі (виникнення у його сторін прав і обов`язків у зобов`язальних правовідносинах) і реєстрація на підставі цього правочину права оренди землі (виникнення у орендаря речового права) не збігаються в часі, то в проміжку між укладенням договору і набуттям орендарем земельної ділянки шляхом реєстрації відповідного речового права договір діє, а у сторін є право захищати свої порушені договірні права зобов`язального характеру зобов`язально-правовими способами. Так, за наявності відповідних підстав орендар може вимагати зобов`язати орендодавця виконати обов`язок з передання земельної ділянки в натурі чи відмовитись від договору і вимагати відшкодувати збитки, а орендодавець, у свою чергу, може стягнути з орендаря орендну плату.

З огляду на вищевикладене, а також відсутність доказів про наявність боргу за договорами оренди землі від 01.11.2024 та від 30.12.2024 у розмірах, зазначених відповідачем, суд, перевіривши розрахунки надані прокуратурою (а. с. 64 на зв., 65 у т. 3) задовольняє позовні вимоги про стягнення боргу з орендної плати за вказаними договорами оренди землі у розмірах, заявлених прокуратурою.

4.2 Щодо позовних вимог про стягнення 1291480,24 грн боргу з оплати за користування земельною ділянкою із кадастровим номером 1821183000:05:001:1552 площею 7,8027 га за договором про встановлення земельного сервітуту б/н від 01.02.2022 та 1697695,15 грн боргу з оплати за користування земельною ділянкою із кадастровим номером 1821183000:05:001:1610 площею 29,3307 га за договором про встановлення земельного сервітуту б/н від 01.02.2022.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 395 ЦК України (тут і далі - в редакції, чинній на дату укладення договорів про встановлення земельного сервітуту), одним із різновидів речових прав на чуже майно є право користування (сервітут).

Згідно із ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).
За положеннями ст. 402 ЦК України, що відповідає нормі ст. 100 ЗК України (тут і далі - в редакції, чинній на дату укладення договорів про встановлення земельного сервітуту) сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки або особою, яка використовує земельну ділянку на праві емфітевзису, суперфіцію.
Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно.
Згідно ч. 1-3, 5 ст. 403 ЦК України, сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку. Особа, яка користується сервітутом, зобов`язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпоряджання цим майном.
За ч. 1 ст. 404 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки чи іншої заінтересованої особи на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).
За наданим прокуратурою розрахунком позивача, борг з оплати за користування земельними ділянками із кадастровими номерами 1821183000:05:001:1552 площею 7,8027 га та 1821183000:05:001:1610 площею 29,3307 га за договором про встановлення земельного сервітуту б/н від 01.02.2022 становить 1291480,24 грн та 1697695,15 грн, відповідно (а. с. 62 на зв., 63 у т. 3).
У відзиві від 30.12.2025 на заяву прокуратури від 21.11.2025 ТОВ "Валки - Ільменіт" доводить, що договір про встановлення земельного сервітуту від 01.02.2022 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 1821183000:05:001:1552 не може вважатися укладеним, оскільки його державну реєстрацію шляхом реєстрації права земельного сервітуту, відповідно до положень п. 3.1 цього договору, здійснено не було, тому у нього відсутні будь-які обов`язки за цим договором, в тому числі й по здійсненню оплати за встановлення сервітуту; також відповідач заперечує факт користування земельною ділянкою з кадастровим №1821183000:05:001:1552. За його твердженнями, у товариства також відсутній обов`язок зі здійснення оплати за встановлення земельного сервітуту за договором від 01.02.2022 (земельна ділянка з кадастровим №1821183000:05:001:1610) за період з 01.02.2022 по 24.06.2022, оскільки державна реєстрація речового права користування земельною ділянкою на праві земельного сервітуту відбулася лише 24.06.2022.
Згідно з п. 3.1, 3.2 договорів про встановлення земельного сервітуту від 01.02.2022 договори вважаються укладеними з дати їх підписання сторонами та набирають чинності з дати реєстрації права сервітуту за ними згідно із Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Право земельного сервітуту за цими договорами виникає після державної реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно, без складання акту прийому-передачі земельної ділянки.
Сторони дійшли згоди, що виконання дій, пов`язаних з державною реєстрацією права земельного сервітуту за цими договором, та інших пов`язаних дій, покладаються на сервітуарія (п. 3.3 договорів про встановлення земельного сервітут від 01.02.2022).

Як вбачається з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-0002291672025 від 13.11.2025 право земельного сервітуту на частину земельної ділянки з кадастровим номером 1821183000:05:001:1610 у розмірі 20,4806 га зареєстровано на строк з 01.08.2024 по 18.10.2031 (а. с. 36-41 у т. 3).
Натомість право земельного сервітуту на частину земельної ділянки з кадастровим номером 1821183000:05:001:1552 у розмірі 5,2519 га зареєстровано безстроково, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-0002286702025 від 12.11.2025 (а. с. 42 - 47 у т. 3).
Однак, ТОВ "Валки - Ільменіт" не надано суду обгрунтованих пояснень, а також доказів неможливості здійснення державної реєстрації права земельного сервітуту за цими договорами з моменту їх укладення.
Також суд не вважає обгрунтованими заперечення відповідача щодо користування земельною ділянкою з кадастровим №1821183000:05:001:1552, оскільки право земельного сервітуту на частину вказаної земельної ділянки все ж зареєстровано у відповідному реєстрі.
Крім того, суд критично оцінює аргументи відповідача щодо набрання чинності цих договорів з дати реєстрації права сервітуту за ними, виходячи з наступного.
Умови договору, щодо яких має бути досягнута згода, не повинні суперечити законодавчо визначеним умовам, за яких такий договір може бути укладений (ст. 6 ЦК України). Інакше правочин (його окремі умови), що не відповідає закону, не створює правових наслідків, на які він спрямовувався, оскільки застосування імперативної норми закону не може залежати від волі приватних осіб (постанова Великої Палати Верховного Суду від 06.03.2024 у справі №902/1207/22).
За положеннями ч. 1, 2 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення.
У п. 3.1, 3.2 договорів про встановлення земельного сервітут від 01.02.2022 сторони визначили, що договори вважаються укладеними з дати їх підписання сторонами та набирають чинності з дати реєстрації права сервітуту за ними згідно Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Однак, норма ч. 2 ст. 631 ЦК України (у редакції, чинній на час підписання вищезазначених договорів) імперативно встановлює, що договір набирає чинності з моменту його укладення, тому сторони договору не можуть на власний розсуд установити інші правила визначення моменту початку перебігу строку дії цього правочину, крім як з дати його укладення.
Оскільки сторони договорів про встановлення земельного сервітут дійшли згоди, що вони є укладеними з дати їх підписання, тому ці договори набрали законної сили 01.02.2022.
Також суд зауважує, що за змістом п. 1 ч. 1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (у редакції, чинній на час підписання вищезазначених договорів) державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації. 
З викладеного слід зробити висновок, що не може бути здійснено державну реєстрацію речового права на підставі договору, який не є укладеним, а, отже, і не набрав законної сили.
За умовами п. 2.4.2 договорів про встановлення земельного сервітуту від 01.02.2022 сервітуарій зобов`язаний своєчасно, в порядку та на умовах, визначених цими договорами вносити плату за встановлення земельного сервітуту за цими договорами.
Перевіривши розрахунок позивача (а. с. 62 на зв., 63 у т. 3), суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованість з оплати за користування земельними ділянками із кадастровими номерами 1821183000:05:001:1552 площею 7,8027 га та 1821183000:05:001:1610 площею 29,3307 га у заявлених прокуратурою розмірах.

Доводи товариства щодо відсутності заявленої прокурором вимоги про стягнення заборгованості у розмірі 602997,16 грн за договором про встановлення земельного сервітуту б/н від 01.02.2022 (щодо земельної ділянки із кадастровим номером 1821183000:05:001:1610) за період з лютого по червень 2022 року спростовуються змістом заяви прокуратури від 21.11.2025.

4.3. Щодо інших аргументів відповідача.
Форс-мажорні обставини мають індивідуальний персоніфікований характер щодо конкретного договору та його сторін. Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. Тобто мають індивідуальний персоніфікований характер щодо конкретного договору та його сторін. Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність (правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду від 16.07.2019 у справі №917/1053/18, від 30.11.2021 у справі №913/785/17, від 25.01.2022 в справі №904/3886/21, від 30.05.2022 у справі №922/2475/21, від 31.08.2022 у справі №910/15264/21)".
У справі від 13.09.2023 №910/8741/22 Верховний Суд зазначив про те, що: "… форс-мажор не звільняє сторін договору від виконання зобов`язань і не змінює строків такого виконання, цей інститут спрямований виключно на звільнення сторони від негативних наслідків, а саме від відповідальності за невиконання чи прострочення виконання зобов`язань на період існування форс-мажору.
Враховуючи те, що прокурором заявлено вимоги про стягнення з товариства виключно заборгованості за договорами, аргументи, викладені товариством у відзиві від 30.12.2025, в цій частині не заслуговують на увагу.

5. Розподіл судового збору між сторонами.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Розподіл судових витрат врегульовано ст. 129 ГПК України, за п. 2 ч. 1 якої судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У матеріалах справи є копія платіжної інструкції №1625 від 15.07.2025, що підтверджує сплату Житомирською обласною прокуратурою судового збору при подані позовної заяви у розмірі 128341,92 грн (а. с. 23).
Враховуючи прийняття господарським судом ухвалою від 24.11.2025 до розгляду заяви Коростишівської окружної прокуратури від 21.11.2025 (вх. г/с №01-44/3751/25 від 24.11.2025) про уточнення (збільшення, зменшення позовних вимог) на загальну суму боргу 6014088,95 грн, Житомирська обласна прокуратура має право на повернення з Державного бюджету України частини сплаченої суми судового збору у розмірі 38130,59 грн за її клопотанням за п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", шляхом постановлення відповідної ухвали господарського суду.
З огляду на задоволення позовних вимог, судовий збір покладається на відповідача у розмірі 90211,33 грн.
Керуючись ст. 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ: 

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Валки - Ільменіт" (12110, Житомирська область, Коростенський район, селище Іршанськ, вул. Шевченка, буд. 1-А; код ЄДРПОУ 31280048) на користь Новоборівської селищної ради (12114, Житомирська область, Житомирський район, селище Нова Борова, вул. Незалежності, буд. 9А; код ЄДРПОУ 04344601):
- 2648556,24 грн боргу з орендної плати за користування земельними ділянками із кадастровими номерами 1821183000:05:001:1626 площею 30,0000 га, 1821183000:05:001:1625 площею 20,0000 га, 1821183000:05:001:0378 площею 37,8000 га, 1821183000:05:001:0379 площею 12,7000 га, 1821183000:05:001:0380 площею 2,5000 га, 1821183000:05:001:0381 площею 71,0000 га за договором оренди землі №47 від 01.08.2006 та додаткових угод до нього;
- 143928,88 грн боргу з орендної плати за користування земельною ділянкою із кадастровим номером 1821183000:05:001:0008 площею 1,8000 га за договором оренди землі б/н від 01.11.2024;
- 232428,44 грн боргу з орендної плати за користування земельною ділянкою із кадастровим номером 1821183000:05:001:0383 площею 3,9000 га за договором оренди землі б/н від 30.12.2024;
- 1291480,24 грн боргу з оплати за користування земельною ділянкою із кадастровим номером 1821183000:05:001:1552 площею 7,8027 га за договором про встановлення земельного сервітуту б/н від 01.02.2022;
- 1697695,15 грн боргу з оплати за користування земельною ділянкою із кадастровим номером 1821183000:05:001:1610 площею 29,3307 га за договором про встановлення земельного сервітуту б/н від 01.02.2022.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Валки - Ільменіт" (12110, Житомирська область, Коростенський район, селище Іршанськ, вул. Шевченка, буд. 1-А; код ЄДРПОУ 31280048) на користь Житомирської обласної прокуратури (10002, м. Житомир, вул. Святослава Ріхтера, 11, код ЄДРПОУ 02909950) 90211,33 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 20.03.26 

Суддя Лозинська І.В. 

Віддрукувати: 
1 - в справу
2 - Житомирській обласній прокуратурі (Електронний суд)
3 - Коростишівській окружній прокуратурі (Електронний суд) та на ел. пошту: krmpzpost@zhit.gp.gov.ua
4 - позивачу (Електронний суд)
5 - відповідачу (Електронний суд)