Справа № 592/17173/25
Провадження № 2/591/3334/25

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2026 року 

Зарічний районний суд м. Суми в складі: 
головуючого судді Ніколаєнко О.О., 
за участю секретаря судового засідання Митник Ю.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Суми цивільну справу № 592/17173/25 за позовом ОСОБА_1 до російської федерації в особі Міністерства юстиції російської федерації про відшкодування моральної та матеріальної шкоди , -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2025 року представник позивача адвокат Литвиненко М.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся з позовом та свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Суми внаслідок удару безпілотного літального апарата, випущеного російською федерацією, загинув її батько ОСОБА_2 . В момент загибелі він перебував у своєму легковому автомобілі Mitsubishi Lancer, який рухався по проїжджій частині. Удар спричинив загибель власника автомобіля та знищення транспортного засобу. Внаслідок втрати батька, а також з огляду на особливий цинізм, яким відповідачем порушуються основоположні права і свободи людини, позивачка відчуває безперервний невгамонний душевний біль та страждання, втрату душевного спокою, фактично втратила можливість вести звичне життя, адже її постійно переслідують нав`язливі спогади, відчуття пустоти та тривоги. Вона постійно відчуває біль і глибоку скорботу, що є прямим наслідком протиправних дій держави-агресора, яка позбавила позивача найдорожчого - життя рідного батька. Між діями відповідача, який здійснив збройну агресію проти України та загибеллю батька існує прямий причинно-наслідковий зв`язок, через що позивач є постраждалою особою, а тому визначений ним розмір моральної шкоди в сумі 10 000 000 грн (203583,06 Євро), є справедливим та об`єктивно відповідатиме його немайновим втратам, у тому числі сприятиме частковому відновленню його морального (психологічного) здоров`я. Крім того, в момент вибуху був пошкоджений транспортний засіб батька автомобіль Mitsubishi Lancer, 2004 року випуску, сірого кольору, р.н. НОМЕР_1 , з встановленим газобалонним обладнанням. Згідно висновку судового експерта від 20.03.2025 року, вартість автомобіля станом на 24.02.2025 року становила 168 517,07 грн. З урахуванням втрати транспортного засобу, витрат на евакуацію, знищення документів, реєстраційних процедур та інших пов`язаних втрат, загальний розмір матеріальної шкоди становить 250 000 грн, яку і просить стягнути з відповідача.
Ухвалою Ковпаківського районного суду м.Суми від 24.10.2025 року справу передано на розгляд до Зарічного районного суду м.Суми.
Ухвалою суду від 14.11.2025 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 13.01.2026 року. Ухвалою від 13.01.2026 року закрито підготовче провадження, призначено судове засідання 30.03.2026. 
В дане судове засідання представник позивача не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти вирішення справи у заочному порядку. 
В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов та клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. 
На підставі ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. 
Судом встановлено, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьком є ОСОБА_2 (а.с.26).
05.07.2008 року ОСОБА_3 зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 та змінила прізвище на ОСОБА_5 , про що складений актовий запис № 749 (а.с.26 зворот).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер (а.с.26).
Згідно з довідкою про причину смерті від 25.02.2025 року та лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_2 причиною смерті були множинні травми грудної порожнини. Ушкодження внаслідок військових дій від інших вибухів та осколків внаслідок удару БпЛА (а.с.9).
Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.02.2025 внесено відомості про кримінальне провадження №22025200000000042 за ч.2 ст.436 КК України , а саме : 24.02.2025 близько 16 год. зс рф завдано удару БпЛА (тип встановлюється) по м.Суми. Внаслідок вказаного удару загинув цивільний ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який в момент удару рухався на автомобілі по проїзній частині. Крім того, поранення отримав пасажир ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Пошкоджено автомобіль Mitsubishi Lancer, НОМЕР_1 та 2 багатоквартирні будинки (а.с.9).
Статтями 3,28 Конституції України проголошено найвищою соціальною цінністю людину, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпеку, кожен має право на повагу до його гідності.
Відповідно до ч.2 статті 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи . Учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.
З 2014 року російська федерація здійснює збройну агресію проти України, тобто вчиняє дії, визначені статтею 3 Резолюції 3314 (ХХІХ) Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 14 грудня 1974 року, як акт збройної агресії.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і на час розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч.ч. 3, 4 ст. 23 ЦК України).
Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (надалі за текстом - Постанова), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих відносин через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою завдавача шкоди, вина останнього.
При цьому на потерпілого (позивача) покладається обов`язок довести факт неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою завдавача шкоди та негативними наслідками. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у спричиненні шкоди потерпілому (позивачу).
У випадку завдання громадянинові шкоди внаслідок незаконних рішень, дій або бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб шкода відшкодовується у повному обсязі незалежно від вини цих органів та осіб.
Право на відшкодування моральної шкоди виникає в особи, у тому числі внаслідок неправомірних дій щодо неї або членів її сім`ї, якщо це призвело до фізичних і душевних страждань потерпілого.
У разі вирішення спору судом розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються моральні втрати особи, що призвели до порушення її нормальних життєвих зв`язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Також враховуються обставини, що призвели до погіршення або позбавлення можливості реалізації особою своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
У результаті зазначених подій з боку відповідача у зв`язку із загибеллю батька позивачці завдано моральну шкоду.
Внаслідок втрати близької людини, спричиненою протиправними діями відповідача, позивачу моральною шкодою внаслідок смерті та психотравмуючими факторами, внаслідок такої негативної події, вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок, саме через військову агресію відповідач позбавив життя рідного батька позивача, за що має нести відповідальність, адже така втрата є довічною. Смерть зруйнувала звичний уклад родини позивача, позбавила його моральної опори, сенсу і радості повсякденного життя. Після смерті батька позивач втратив можливість вести звичне життя, його переслідують нав`язливі спогади, відчуття пустоти та тривоги. Втрата рідної людини зумовлює сильні моральні страждання.
Розмір моральної шкоди, яка була спричинена такими діями, позивач оцінює у 10 000 000 грн.
Судом встановлено, що позивачу завдано моральної шкоди за обставин, викладених у позовній заяві та підтверджених дослідженими у ході судового розгляду доказами.
При вирішенні вимог позивача про компенсацію завданої моральної шкоди, а також розміру цієї шкоди, суд виходить з наступного.
У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18 травня 2022 року № 760/17232/20-ц (61-15925 св 21) зазначено наступне: «Визначаючи, чи поширюється на Російську Федерацію судовий імунітет у справі, яка переглядається», Верховний Суд врахував таке: предметом позову є відшкодування моральної шкоди, завданої збройною агресією РФ проти України; місцем завдання шкоди є територія суверенної держави Україна; передбачається, що шкода завдана агентами РФ, які порушили принципи та цілі, закріплені у Статуті ООН, щодо заборони військової агресії, вчиненої стосовно іншої держави - України; вчинення актів збройної агресії іноземною державою не є реалізацією її суверенних прав, а свідчить про порушення зобов`язання поважати суверенітет та територіальну цілісність іншої держави - України, що закріплено у Статуті ООН; національне законодавство України виходить із того, що за загальним правилом шкода, завдана в Україні фізичній особі в результаті протиправних дій будь-якої іншої особи (суб`єкта), може бути відшкодована за рішенням суду України (за принципом генерального делікту).
Таким чином, російська федерація є суб`єктом, внаслідок збройної агресії якого проти України та окупації частини території України порушено низку прав та свобод громадян України, зокрема, особистих прав позивача, та, відповідно, саме російська федерація є суб`єктом, на якого покладено обов`язок з відшкодування завданих цими діями збитків.
Суд бере до уваги, що в результаті збройної агресії російської федерації проти України позивач зазнав моральних страждань. Завдана моральна шкода обумовлена втратою близької йому людини - батька через діяння відповідача, чим порушені нормальні життєві зв`язки у родині позивача, тривалість негативних вимушених змін у його житті, оскільки усвідомлення втрати батька спричинило позивачу психологічну травму та призвело до моральних страждань, враховуючи неможливість усунення негативних наслідків, ступінь вини відповідача, що визнаний агресором на міжнародному рівні, на думку суду свідчить, що такі непоправні наслідки не могли не завдати значних страждань позивачу, тому суд вважає, що розмір компенсації на користь ОСОБА_1 у розмірі 10 000 000 грн 00 коп, що є еквівалентом 203583,06 Євро за офіційним курсом Національного Банку України станом на 21.10.2025, є співмірною заподіяній моральній шкоді позивачу та відповідає вимогам розумності і справедливості.
Щодо позовної вимоги про стягнення матеріальної шкоди, суд зазначає наступне.
Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 04.02.2006 року власником автомобіля Mitsubishi Lancer, НОМЕР_1 є ОСОБА_2 (а.с.28 зворот).
Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 14.10.2025 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Сумської області Хвостик Г.І., спадкоємцем належного автомобіля ОСОБА_2 є його донька ОСОБА_1 (а.с.26 зворот).
Згідно з висновком експерта № СЕ-19/119-25/4460-АВ від 20.03.2025 ринкова вартість легкового автомобіля Mitsubishi Lancer, 2004 року випуску, НОМЕР_1 без пошкоджень на 24.02.2025 становить 168517,07 грн. Вартість матеріального з-битку в результаті завданого удару БпЛА складає 168517,07 грн. (а.с.10-19).
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Щодо вини, як складового елемента цивільного правопорушення, законодавством України не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди; діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. В контексті зазначеного, саме відповідач повинен доводити відсутність своєї вини у спірних правовідносинах. Зазначений висновок підтверджується Верховним Судом, зокрема, у постанові від 21 квітня 2021 року у справі № 648/2035/17, постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 686/10520/15-ц.
Cуд враховує, що захист права власності гарантується першою статтею Додаткового протоколу до Європейської конвенції з прав людини, а відповідальність за порушення вказаного права покладається безпосередньо на державу і настає у тому випадку, коли будь-яке діяння держави має своїм прямим наслідком застосування до особи забороненого поводження.
Крім того, згідно з пунктами 1, 3 Гаазької Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі 1907 року відповідальність у формі відшкодування збитків у випадку порушення правил і звичаїв ведення воєнних дій покладається саме на державу в цілому, як воюючу сторону. Відтак, стягнення відповідної шкоди також має здійснюватись із держави в цілому, за рахунок усіх наявних у неї активів, зокрема і майна підрозділів специфічного апарату держави, який реалізує її функції, в тому числі як державних органів, так і інших підприємств, організацій, установ, які реалізовують відповідні державні функції.
Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27.11.2019 року у справі № 242/4741/16-ц належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, якого відповідач зазначає порушником своїх прав.
За приписами пунктів 1, 3 Гаазької Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі 1907 року також передбачено, що договірні держави видають своїм сухопутним військам накази, які відповідають Положенню про закони і звичаї війни на суходолі. Воююча сторона, яка порушує норми зазначеного Положення, підлягає відповідальності у формі відшкодування збитків, якщо для цього є підстави. Вона є відповідальною за всі дії, вчинені особами, які входять до складу її збройних сил.
Таким чином, відповідно до наведених положень Цивільного кодексу України та наведеної Конвенції, за шкоду, спричинену порушенням законів і звичаїв війни, відповідальність несе воююча держава в цілому, незважаючи на те, який конкретно підрозділ її збройних сил заподіяв шкоду.
За таких умов, пред`явлення позовних вимог до Російської Федерації, як до держави в цілому, не лише відповідає положенням матеріального закону, але являє собою ефективний спосіб захисту права позивача.
Враховуючи викладене, позивачкою доведено повний склад цивільного правопорушення, що є умовою та підставою для застосування до відповідача такого заходу відповідальності як відшкодування збитків, отже, позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди в сумі 250 000 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.
Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про задоволення позову.
Оскільки позивач при поданні позову звільнений від сплати судового збору, то відповідно до ст. 141 ЦПК України такий підлягає стягненню з відповідача держави російська федерація на користь держави України.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-91, 141, 258, 259, 265, 268, 273, 280-284 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Стягнути з Російської Федерації в особі представницького органу Міністерства юстиції російської федерації на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10 000 000 грн, що за офіційним курсом Національного Банку України станом на 21.10.2025 року складає 203583,06 Євро.
Стягнути з Російської Федерації в особі представницького органу Міністерства юстиції російської федерації на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 250 000 грн, що за офіційним курсом Національного Банку України станом на 21.10.2025 року складає 5089,58 Євро.
Стягнути з Російської Федерації в особі представницького органу Міністерства юстиції російської федерації на користь держави судовий збір у розмірі 15140 грн. 00 коп.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. 
Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Позивач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач: російська федерація в особі Міністерства юстиції російської федерації, місцезнаходження: Російська Федерація, м.Москва, вул.Житня, 14, ідентифікаційний код 103773968834.
Повний текст рішення складений 30.03.2026 року.

Суддя    О.О. Ніколаєнко