ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2026 року
м. Харків
справа № 645/6907/25
провадження № 22-ц/818/1601/26
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого судді – Тичкової О.Ю.,
суддів колегії – Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,
учасники справи:
скаржник – ОСОБА_1 , 
заінтересована особа: державний виконавець Немишлянського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Сич Марії Віталіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Немишлянського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2025 року у складі судді Шевченко Г.С., -
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2025 року ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою, в якій просила суд: зобов`язати начальника Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України винести постанову про скасування арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_1 ), який наявний в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна під реєстраційним номером: 6306380 від 25 грудня 2007 року..
В обґрунтування скарги посилалась на те, що на її квартиру накладено арешт постановою ВДВС Фрунзенського району м. Харкова від 12.11.2003. Наявність арешту порушує її конституційне право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю. Звернення до виконавчої служби з заявою про видачу постанови та винесення постанови про скасування арешту майна боржника залишилась не вирішеним.
Ухвалою Немишлянського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2025 року скаргу повернуто без розгляду.
Ухвала мотивована тим, що скаргу подано без додержання вимог ч. 3 та ч. 4 ст. 448 ЦПК України, а саме: заявником не зазначено поштовий індекс заявника, номери засобів зв`язку та електронної пошти заявника та заінтересованих осіб, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету заявника та заінтересованих осіб, ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження, повний номер справи, в якій судом було видано виконавчий документ, дату, коли особа, яка подає скаргу, дізналася про порушення її прав, не надано копії рішення суду, за яким заявник є стороною у справі. Заявником не зазначений повний суб`єктний склад учасників справи(дані стягувача), не зазначено в чому полягає неправомірність дій державного виконавця та які саме положення ЗУ «Про виконавче провадження» останнім було порушено..
Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права просить ухвалу скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що суд дійшов незаконного висновку про наявність підстав для залишення скарги без розгляду. На час звернення до суду заявнику не вдалося встановити номер виконавчого провадження та особу стягувача, скільки виконавче провадження, яке знайдено з таким прізвищем, ім`ям та по-батькові як у апелянта містить інформацію про виконавчий лист, який видано пізніше (через 2 роки) накладення арешту на майно апелянта.
У відповідності до вимог п.13 ст.7, п. 6ч.1 ст. 353, ч.2 ст. 369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги здійснюється апеляційним судом у письмовому провадженні, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання, оскільки апеляційні скарги на ухвали суду про повернення заяви позивачеві розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.
За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року; «Беллет проти Франції» від 04 грудня 1995 року).
Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
Розділ VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» передбачає можливість звернення сторін виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення.
Відповідно до статті 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
Скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК України, та містити відомості, зазначені у частині четвертій статті 74 Закону «Про виконавче провадження».
Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 448 ЦПК України скарга повинна містити:
1) найменування суду першої інстанції, до якого подається скарга;
2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) особи, яка подає скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;
3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;
4) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються;
5) ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження;
6) номер справи, в якій видано виконавчий документ, реквізити виконавчого документа;
7) дату, коли особа, яка подає скаргу, дізналася про порушення її прав внаслідок ухвалення оскаржуваних рішень, вчинення дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця;
8) зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону;
9) викладення обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги;
10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються до скарги.
В порушення п. 4 ч. 3 ст. 448 ЦПК України в тексті скарги яку було подано до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова заявником не зазначений повний суб`єктний склад учасників справи(дані стягувача), не зазначено в чому полягає неправомірність дій державного виконавця та які саме положення ЗУ «Про виконавче провадження» останнім було порушено. Заявником не зазначено поштовий індекс заявника, номери засобів зв`язку та електронної пошти заявника та заінтересованих осіб, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету заявника та заінтересованих осіб, ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження, повний номер справи, в якій судом було видано виконавчий документ, дату, коли особа, яка подає скаргу, дізналася про порушення її прав, не надано копії рішення суду, за яким заявник є стороною у справі.
Ідентифікатор доступу для повного доступу до інформації про виконавче провадження - це унікальний код, який міститься в постанові про відкриття виконавчого провадження. Він складається з комбінації цифр і букв. Цей ідентифікатор надає сторонам виконавчого провадження (тобто особам, які беруть участь у справі) можливість ознайомитися з усіма документами та інформацією, що стосуються цього провадження. Заявницею було долучено до матеріалів справи копію постанови про відкриття виконавчого провадження, проте в супереч вимог п. 5 ч. 3 ст. 448 ЦПК України ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження в скарзі не зазначено.
Частиною 5 статті 448 ЦПК України передбачено, що суд, встановивши, що скаргу подано без додержання вимог частин третьої та/або четвертої цієї статті, повертає її скаржнику без розгляду протягом чотирьох днів після її надходження до суду.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав про повернення скарги без розгляду ОСОБА_1 .
Таким чином доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а ухвалу суду – без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384, ЦПК України суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Сич Марії Віталіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Немишлянського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2025 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий         О.Ю.Тичкова

Судді           О.В. Маміна

Н.П.Пилипчук