Справа № 558/682/25
номер провадження 2/558/65/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2026 року  селище Демидівка

Демидівський районний суд Рівненської області, в складі судді одноособово Феха Т.С., при секретарі судового засідання Ковальській Л.С., з участю представника позивача Волошина М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» до  ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛИНЬ НОВА» про визнання відсутнім права оренди та визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, -

в с т а н о в и в:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» (далі по тексту – ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ») звернулося до суду з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛИНЬ НОВА» (далі по тексту – ТОВ «ВОЛИНЬ НОВА») про визнання відсутнім права оренди та визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, в якій просить визнати укладеною додаткову угоду № б/н від 1 лютого 2025 року до договору оренди землі №б/н від 25 квітня 2018 року, укладеного між ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» та ОСОБА_1 ; визнати відсутнім у ТОВ "ВОЛИНЬ НОВА" права оренди земельної ділянки площею 1,8479 га кадастровий номер 5621482000:03:000:1122, номер запису про інше речове право: 59826088, та скасувати запис щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки площею 1,8479 га кадастровий номер 5621482000:03:000:1122, номер запису про інше речове право: 59826088.
В обґрунтування таких позовних вимог позивач ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» у позовній заяві зазначає про те, що 25 квітня 2018 року між ОСОБА_1 , як орендодавцем, та ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ», як орендарем, було укладено договір оренди землі, за яким орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне володіння і користування земельну ділянку, кадастровий номер 5621482000:03:000:1122, загальною площею 1,8479 га.
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відносно земельної ділянки кадастровий номер 5621482000:03:000:1122, проведено державну реєстрацію іншого речового права – права оренди земельної ділянки, номер запису 35239948.
Відповідно договором оренди землі від 25 квітня 2018 року сторони погодили, що такий договір оренди землі укладено строком до 25 квітня 2025 року, сплив якого починається з моменту державної реєстрації права оренди. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.
Маючи намір реалізувати переважне право на поновлення договору оренди землі, 8 березня 2025 року позивачем надіслано відповідачеві ОСОБА_1 лист-повідомлення №769 від 18 лютого 2025 року про намір продовжити дію договору оренди землі №б/н від 25 квітня 2018 року. До такого листа-повідомлення додано два оригінальних примірники додаткової угоди про продовження дії договору, підписані зі сторони орендаря.
Проте, будь-якої відповіді на вищевказаний лист відповідач ОСОБА_1 не надала, тобто не скористалася правами, передбаченими ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», а саме: у місячний строк з моменту отримання листа-повідомлення не заперечила проти продовження договору на новий строк.
При цьому, позивач належно виконував свої обов`язки за договором оренди землі, в установлений договором та законом строк повідомив орендодавця про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди на новий строк та надав проєкт додаткової угоди. Зазначена земельна ділянка перебувала в оренді позивача і не вибувала з його користування протягом строку дії договору оренди землі.
Відповідач ОСОБА_1 у відповідь на отриманий проект додаткової угоди, не надіслала повідомлення про заперечення на пропоновані умови або зустрічну пропозицію, що вказує на існування правових підстав для визнання додаткової угоди укладеною. 
Отже, позивач вважає поновленим договір оренди землі від 25 квітня 2018 року, з урахуванням змін та доповнень, а тому наявні підстави для визнання укладеною додаткової угоди про поновлення строку його дії в судовому порядку.
Разом з тим, відповідно до довідки №445867619 від 1 жовтня 2025 року (Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна) щодо земельної ділянки 5621482000:03:000:1122 проведено державну реєстрацію іншого речового права, номер запису: 59826088.
Таким чином, позивач дізнався про те, що відповідач ОСОБА_1 уклала договір оренди земельної ділянки, що знаходилась в оренді у позивача, з ТОВ «ВОЛИНЬ НОВА».
Позивач, вважає, що добросовісно виконував свої обов`язки за договором оренди землі, має переважне право перед іншими особами на продовження цих орендних правовідносин.
Укладенням відповідачем ОСОБА_1 договору оренди землі з новим орендарем - ТОВ "ВОЛИНЬ НОВА" було порушено переважне право позивача на укладення (поновлення) договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5621482000:03:000:1122 на новий строк.
Отже, з урахуванням того, що ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» належно виконувало свої обов`язки за договором оренди землі, в установлений договором строк повідомило орендодавця про намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, воно має право на поновлення договору оренди землі на підставі статті 33 Закону України «Про оренду землі».
У позовній заяві позивач зазначає про те, що його переважне право на укладення договору оренди землі, було порушене, потребує судового захисту та відновлення шляхом визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, визнання відсутнім у відповідача ТОВ «ВОЛИНЬ НОВА» права оренди землі та скасування запису щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки.
З врахуванням наведеного, позивач у позовній заяві просить визнати укладеною додаткову угоду № б/н від 1 лютого 2025 року до договору оренди землі №б/н від 25 квітня 2018 року, укладеного між ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» та ОСОБА_1 ; визнати відсутнім у ТОВ "ВОЛИНЬ НОВА" права оренди земельної ділянки площею 1,8479 га, кадастровий номер 5621482000:03:000:1122, номер запису про інше речове право: 59826088, та скасувати запис щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки площею 1,8479 га кадастровий номер 5621482000:03:000:1122, номер запису про інше речове право: 59826088.
Представник позивача ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» Волошин М.М. в судовому засіданні уточнив позовні вимоги та підтримав позовні вимоги, з підстав, викладених у позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явилася, хоч про час та місце розгляду справи була повідомлена з дотриманням вимог ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України).
Відповідач ОСОБА_1 подала до суду відзив на позовну заяву (а.с. 60-63) в якому зазначила про те, що позовні вимоги позивача не визнає, вважає позовні вимоги безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Відповідач ОСОБА_1 вказує про те, що жодних листів чи повідомлень від позивача щодо продовження договору оренди землі не отримувала. Долучені позивачем до позовної заяви копії опису вкладення та квитанції про відправлення не підтверджує факту доставки кореспонденції. Крім того, вважає, що позивач не виконував умови договору оренди землі, а надані позивачем платіжні інструкції про сплату орендної плати за 2021-2025 року не підтверджують належне виконання позивачем умов договору, оскільки нею, як орендодавцем було передано в оренду позивачеві дві земельні ділянки, а надані позивачем платіжні інструкції не містять відомостей за користування якою саме земельною ділянкою сплачувалася орендна плата. Разом з тим, вважає, що позивач порушив умови договору оренди землі в частині проведення обов`язкової індексації орендної плати. Вважає, що фактична несплата орендарем індексації утворює заборгованість орендаря та свідчить про неналежне виконання ним умов договору. Позивач не виконував умови договору ані щодо коректного обчислення розміру орендної плати, ані щодо її своєчасної сплати, ані щодо обов`язкової індексації. Таке неналежне виконання основного зобов`язання виключає можливість визнання дій позивача добросовісними та унеможливлює виникнення переважного права на поновлення договору оренди землі відповідно до положень ст. 33 Закону України «Про оренду землі».
З таких підстав, відповідач ОСОБА_1 просила відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, а справу розглянути без її участі за наявними матеріалами.
Представник відповідача ТОВ «ВОЛИНЬ НОВА» - адвокат Алєнін Д.В. 23 лютого 2026 року подав до суду заяву в якій просив справу розглянути без його участі та зазначив, що підтримує заперечення проти позову, викладені у відзиві на позовну заяву.
У поданому до суду відзиві на позовну заяву (а.с. 48-50) відповідача ТОВ «ВОЛИНЬ НОВА» зазначається про те, що відповідач позовні вимоги позивача не визнає в повному обсязі, посилаючись на те, що між відповідачами 25 квітня 2025 року було укладено договір оренди земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 5621482000:03:000:1122. Право оренди було зареєстроване 7 травня 2025 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно строком до 25 квітня 2032 року. Номер запису про інше речове право 59826088. 
Згідно наданої позивачем інформаційної довідки №445867619, між ОСОБА_1 та ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» було укладено договір оренди землі №б/н від 25 квітня 2018 року, щодо оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5621482000:03:000:1122. Дата закінчення дії – 25 квітня 2025 року. 
Відповідно до п. 1, ч. 1, ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено. Так, відповідно до абзацу другого частини першої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права на земельну ділянку, похідні від права власності, що припиняються після завершення строку дії відповідного договору, містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з дня державної реєстрації набуття речового права до дня закінчення строку дії договору, що обраховується відповідно до Цивільного кодексу України. 
Таким чином, строк дії договору оренди землі закінчився 25 квітня 2025 року, тому припинення речового права ТОВ "ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ" було проведено правомірно. Крім того, договір оренди земельної ділянки від 25 квітня 2025 року укладений та зареєстрований між ОСОБА_1 та ТОВ "ВОЛИНЬ НОВА" у період, коли щодо цієї земельної ділянки не існувало жодних речових прав будь-яких третіх осіб.
У відзиві на позовну заяву відповідача ТОВ «ВОЛИНЬ НОВА» також зазначається про те, що позивач долучив до матеріалів справи лише копію опису вкладення та квитанцію про відправлення листа від 8 березня 2025 року. Однак, жодного доказу фактичного вручення такого листа орендодавцю не надано.
Сам факт направлення орендарем листа-повідомлення про намір продовжити договір не є безумовною підставою для його поновлення. Відповідно до ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», наявність заперечень орендодавця виключає можливість поновлення договору у вибраний позивачем спосіб. Направлення орендарем пропозиції про поновлення договору не є достатнім.
Позивач фактично звернувся з вимогою визнати укладеною «додаткову угоду» не на тих самих умовах, а на змінених та неузгоджених умовах. Зокрема, у проекті пропонується нова редакція розділу «Поновлення договору оренди» («Жодних заяв, заперечень щодо не поновлення цього Договору Сторони не мають та ними не направлялися»), що не відповідає дійсності, оскільки відповідач ОСОБА_1 двічі направляла письмові заперечення. Крім того, проектом змінюється строк дії договору та доповнюються «Прикінцеві положення» новими умовами щодо комунікацій сторін. Таким чином, замість поновлення на тих самих умовах позивач пропонує укласти новий правочин з іншими істотними умовами.
Позивач не вказав жодної правової підстави для визнання відсутнім права оренди ТОВ «Волинь Нова». Відповідне речове право виникло у ТОВ «Волинь Нова» на підставі належного договору оренди земельної ділянки, спрямованого на набуття відповідних прав, і таке право визнане державою шляхом державної реєстрації. Жодні зміни щодо істотних умов договору оренди не були узгоджені сторонами. Відтак, після закінчення строку дії первинного договору оренди позивача, ОСОБА_1 правомірно передала в оренду свою земельну ділянку ТОВ «Волинь Нова» на підставі чинного договору, речове право за яким зареєстроване. Таким чином, відсутні будь-які правові підстави для визнання права оренди ТОВ «Волинь Нова» відсутнім.
У відзиві на позовну заяву відповідач ТОВ «ВОЛИНЬ НОВА» просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.
Ухвалою суду від 3 листопада 2025 року прийнято позовну заяву ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» до  ОСОБА_1 , ТОВ «ВОЛИНЬ НОВА» про визнання відсутнім права оренди та визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, і відкрито провадження у справі № 558/682/25 за вказаним позовом.
17 листопада 2025 року відповідачем ТОВ «ВОЛИНЬ НОВА» до суду подано через систему «Електронний суд» відзив на позовну заяву (а.с. 48-57).
21 листопада 2025 року відповідачем ОСОБА_1 подано до суду відзив на позовну заяву (а.с. 60-73).
25 листопада 2025 року позивачем ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» подано до суду відповідь на відзив (а.с. 76-87).
27 січня 2026 року судом проведено підготовче засідання в цивільній справі №558/682/25 за результатами якого було закрите підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті.
Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному з`ясуванні всіх обставин справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Суд вирішив справу в межах позовних вимог позивача та на підставі доказів, наданих сторонами по справі.
В силу вимог ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
З досліджених судом доказів встановлено, що ОСОБА_1 належить на праві приватної власності земельна ділянка з кадастровим номером 5621482000:03:000:1122, загальною площею 1,8479 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Вовковиївської сільської ради Демидівського району Рівненської області, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №196948398 від 21 січня 2020 року (а.с. 13).
Судом також встановлено, що між ОСОБА_1 , як орендодавцем, та ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ», як орендарем, було укладено договір оренди землі від 25 квітня 2018 року щодо оренди належної ОСОБА_1 земельної ділянки кадастровий номер 5621482000:03:000:1122, на строк до 25 квітня 2025 року, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 198133815 від 29 січня 2020 року (а.с. 12).
Відповідно до умов вищезазначеного договору оренди землі від 25 квітня 2018 року, договір укладено строком до 25 квітня 2025 року. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 календарних днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (п. 3.1., п. 3.2. договору) (а.с. 14-16).
Маючи намір продовжити договірні відносини з ОСОБА_1 , ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» листом-повідомленням за вих. №769 від 18 лютого 2025 року звернулося до відповідача ОСОБА_1 з пропозицією поновити договір оренди земельної ділянки. До вказаного листа було долучено додаткову угоду №б/н від 1 лютого 2025 року, в якій запропоновано: «1.1 доповнити розділ "Строк дії Договору "новим пунктом 3.3: Даний Договір поновлюється на той самий строк і на тих самих умовах. Жодних заяв, заперечень щодо не поновлення цього договору сторони не мають та ними не направлялись; 1.2. доповнити розділ 5 "Умови використання земельної ділянки" новим пунктом 5.5.: Поновлення Договору оренди. Договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах в разі відсутності заяви однієї зі Сторін цього Договору про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення Договору. Вчинення інших дій Сторонами Договору для його поновлення не вимагається.
Сторона даного Договору, яка бажає скористатися правом відмови від поновлення цього договору, подає до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно заяву про виключення з цього реєстру відомостей про поновлення Договору не пізніше ніж за один місяць (якщо інший більший строк, не буде передбачений законодавством) до дати закінчення строку дії Договору, з одночасним відправленням іншій Стороні за Договором повідомлення про подання заяви про виключення з ДРРПНМ відомостей про поновлення Договору…»
Лист-повідомлення та додаткову угоду було направлено ОСОБА_1 8 березня 2025 року поштовим відправленням, що підтверджується описом вкладення Ф. 107 (а.с. 23).
Із змісту Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №445867619 від 1 жовтня 2025 року, встановлено, що 25 квітня 2025 року між ОСОБА_1 та ТОВ "ВОЛИНЬ НОВА" було укладено договір оренди землі щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5621482000:03:000:1122. Строк оренди до 25 квітня 2032 року з автоматичним продовженням дії договору. Державна реєстрація іншого речового права на підставі такого договору оренди землі проведена 7 травня 2025 року (а.с. 25, 26).
Таким чином, оскільки між ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» та ОСОБА_1 не було досягнуто домовленості щодо поновлення договору оренди землі №б/н від 25 квітня 2018 року, строк якого закінчився 25 квітня 2025 року, то відповідач ОСОБА_1 25 квітня 2025 року уклала договір оренди землі з іншим орендарем ТОВ "ВОЛИНЬ НОВА", який був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 7 травня 2025 року.
Звертаючись до суду з позовною заявою, ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» посилається на те, що дії відповідача ОСОБА_1 не відповідають умовам договору оренди землі, положенням земельного законодавства та порушують переважне право позивача на поновлення оренди землі.
Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Згідно з ст. 90 Земельного кодексу України (далі по тексту – ЗК України) власники земельних ділянок мають право передавати їх в оренду.
За змістом ч. 4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян та юридичних осіб здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України "Про оренду землі" укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.
Відповідно до ч. 1 ст. 407 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) (в редакції, що діяла на час укладення договору оренди землі) право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб.
Отже, користуватися чужою земельною ділянкою, яка належить особі на праві приватної власності, можливо на праві оренди, підставою для якої є відповідний договір оренди.
Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
В силу вимог ч.ч.1-3 та ч.ч. 5-6 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків.
Як визначено в ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України "Про оренду землі" строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Дата закінчення дії договору оренди обчислюється від дати його укладення. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації такого права. 
За змістом ст. 792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Правові підстави переважного права орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк визначені статтею 33 Закону України "Про оренду землі".
Так, відповідно до приписів ч.ч. 1-5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. Під час укладення договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється (частина четверта статті).
Орендодавець у місячний строк розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом договору оренди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і в разі відсутності заперечень укладає договір оренди. У разі оренди земель державної та комунальної власності укладення договору здійснюється на підставі рішення органу, уповноваженого здійснювати передання земельних ділянок у власність або користування згідно із статтею 122 Земельного кодексу України. За наявності заперечень орендодавця щодо укладення договору оренди землі на новий строк орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина п`ята статті).
Ці положення узгоджуються із загальною нормою ч. 1 ст. 777 ЦК України.
Як неодноразово зазначала Велика Палата Верховного Суду, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ст. 33 Закону України "Про оренду землі", необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує його обов`язки за цим договором; він повідомив орендодавця в установлені законом строки про намір поновити договірні відносини на новий строк; до листа-повідомлення додав проєкт додаткової угоди про поновлення договору оренди землі; продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець упродовж місяця після закінчення строку договору оренди землі письмово не повідомив орендаря про заперечення у поновленні цього договору (постанови від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц, від 22 вересня 2020 року у справах № 313/350/16-ц і № 159/5756/18).
Без укладення додаткової угоди до договору оренди землі завершення процедури поновлення такого договору було неможливим. Така угода має ознаки не тільки зобов`язального, але й речового договору, оскільки засвідчує волю сторін на передання земельної ділянки у тимчасове володіння орендареві на новий строк. Тому зазначена додаткова угода згідно з пунктом 1 частини першої статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" є підставою для державної реєстрації права оренди на новий строк. Саме з цією реєстрацією закон пов`язує виникнення права оренди (стаття 125 ЗК України). Тому не можна вважати, що поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ст. 33 Закону України "Про оренду землі", є "автоматичною" пролонгацією орендних правовідносин.
При цьому, реалізація переважного права на поновлення договору оренди, передбаченого частиною першою статті 33 Закону України "Про оренду землі", можлива за умови як дотримання встановленої цією нормою (частини друга-п`ята статті 33 Закону України "Про оренду землі") процедури, так і наявності волевиявлення сторін.
Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23 січня 2019 року в справі № 902/619/17, від 27 червня 2019 року в справі № 923/925/18.
Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.
Судом встановлено, що 8 березня 2025 року, до закінчення строку дії договору оренди, ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» надіслало ОСОБА_1 лист-повідомлення за вих. № 769 від 18 лютого 2025 року про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк.
Проте, до суду не надано позивачем доказів того, що такий лист-повідомлення був вручений відповідачеві ОСОБА_1 та коли саме.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, крім іншого, свобода договору.
Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно ч. 4 ст. 373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.
Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3 ст.203 ЦК України).
Аналізуючи вищевказане, суд дійшов переконання, що для реалізації переважного права необхідна наявність двох складових в їх сукупності - дотримання встановленої законом процедури та наявності волевиявлення сторін.
В даному випадку позивачем не надано доказів вручення орендодавцеві листа-повідомлення про намір продовжити дію договору оренди землі від 25 квітня 2018 року та відсутнє волевиявлення відповідача ОСОБА_1 на поновлення договору оренди землі.
Водночас, наявність незгоди орендодавця щодо поновлення договору оренди земельної ділянки згідно з положеннями ч. 5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" виключає можливість визнання поновленим попереднього договору в обраний позивачем спосіб.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 21 січня 2020 року в справі №379/1354/18, від 25 березня 2020 року в справі 379/1439/18, від 15 лютого 2023 року в справі №399/295/11, від 15 травня 2023 року в справі №693/137/22.
Також Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк не може домінувати над виключним правом орендодавця, як власника земельної ділянки, щодо користування та розпорядження нею на власний розсуд після закінчення строку дії договору оренди землі.
Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 28 травня 2024 року в справі №604/648/23, від 12 квітня 2024 року в справі №131/970/23.
Крім того, направлення орендарем пропозиції про продовження відносин оренди не є безумовною підставою для їх поновлення між сторонами у разі відсутності волевиявлення орендодавця на продовження договору оренди.
Подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 31 січня 2025 року в справі № 604/646/23 (провадження № 61-1814св24).
Крім того, посилання позивача на належне виконання ним договору оренди землі від 25 квітня 2018 року спростовуються платіжною інструкцією від 10 лютого 2023 року, згідно якої позивачем сплачувалася орендна плата орендодавцеві за 2022 рік, платіжною інструкцією від 13 січня 2022 року, згідно якої позивачем сплачувалася орендна плата орендодавцеві за 2021 рік, хоч згідно договору оренди землі від 25 квітня 2018 року строки сплати орендної плати були визначені до 31 грудня кожного року (п. 4.5 договору оренди землі).
Щодо посилань позивача на ту обставину, що позивач після закінчення строку дії договору оренди землі від 25 квітня 2018 року продовжує користувати земельною ділянкою, то слід зауважити, що згідно п. 3.1. договору оренди землі, орендар має право на користування земельною ділянкою після закінчення строку дії такого договору для збирання врожаю. 
Відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
За приписами статті 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.
Згідно зі статтями 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.
В ході судового розгляду не встановлено наявності у позивача суб`єктивного матеріального права та охоронюваного законом інтересу на захист якого подано позов, зокрема, щодо порушення переважного права ТОВ "ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ", оскільки позивачем не доведено вручення орендодавцеві листа-повідомлення про намір поновити строк дії договору оренди землі. Разом з тим, укладення ОСОБА_1 договору оренди землі з ТОВ «ВОЛИНЬ НОВА» беззаперечно свідчить про відсутність її волевиявлення на поновлення договору оренди землі чи укладення на новий строк з позивачем.
Встановивши відсутність волевиявлення ОСОБА_1 на продовження договору оренди землі, суд, врахувавши положення ст. 33 Закону України "Про оренду землі", дійшов до висновку про те, що переважне право ТОВ "ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ" на укладення з ОСОБА_1 договору оренди землі на новий строк є припиненим і не підлягає захисту.
Водночас суд зауважує, що укладення ОСОБА_1 нового договору оренди землі з іншим орендарем не порушує переважне право ТОВ "ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ", оскільки дія попереднього договору оренди землі закінчилася 25 квітня 2025 року.
Державна реєстрація договору оренди землі, укладеного між відповідачами, проведена 7 травня 2025 року.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
Проаналізувавши матеріали справи, вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позивач не підтвердив наявність у нього порушеного переважного права на укладення договору оренди землі, відтак позов задоволенню не підлягає.
Оскільки суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивача, то з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України відсутні підстави для стягнення з відповідачів на користь позивача, понесених ним судових витрат.
У позовній заяві позивач, обгрунтовуючи свої позовні вимоги, посилався на положення ст.ст. 626, 627, 777, 792 ЦК України, ст. 33 Закону України «Про оренду землі».
Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обґрунтованим.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 76, 81, 83, 89, 141, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

Відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» до  ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛИНЬ НОВА» про визнання відсутнім права оренди та визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ», місцезнаходження: м. Дубно, провулок Центральний, будинок 1, Рівненської області, код юридичної особи – 41099127.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 .
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВОЛИНЬ НОВА», місцезнаходження: с. Мирне, вул. Лесі Українки, будинок 5, Луцького району Волинської області, код юридичної особи – 05531943.
Суддя         Т.С. Феха.
Повний текст рішення складено 3 березня 2026 року.