ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/1106/26
02 квітня 2026 року	м.Тернопіль	
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Мірінович У.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
До Тернопільського окружного адміністративного суду через представника адвоката Гураля Руслана Володимировича надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, у якій позивач просить суд:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №056350006040 від 05.02.2026 про відмову ОСОБА_1 в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу” згідно із заявою від 28 січня 2026 року;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області перевести ОСОБА_1 на пенсію відповідно до Закону України “Про державну службу” з 28 січня 2026 року та здійснити нарахування (перерахунок) та виплату такої пенсії з 28 січня 2026 року, виходячи з розміру заробітної плати, зазначеної у довідках Головного управлінням ДПС у Тернопільській області №113/5/19-00-10-31 від 27.01.2026 та №114/5/19-00-10-31 від 27.01.2026.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Тернопільській області та отримує пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 28.01.2026 позивач звернулась із заявою про переведення її на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу», до якої додано довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії. Проте, рішенням відповідача від 05.02.2026, прийнятим з урахуванням принципу екстериторіальності, позивачу відмовлено у переведенні на інший вид пенсії у зв`язку з відсутністю у неї стажу роботи на посадах державної служби. Позивач не погоджується з таким рішенням та зазначає, що у період з 10.06.2005 по 29.10.2025 працювала на різних посадах в податкових органах. Оскільки до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах державної податкової служби, тому позивач вважає наявним у неї право на перехід на пенсію за віком згідно статті 37 Закону України «Про державну службу».
Ухвалою суду від 06.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача – Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.
12.03.2026 до суду надійшли письмові пояснення третьої особи щодо позову, у яких Головне управління ПФУ в Тернопільській області позовні вимоги вважає необґрунтованими та просить відмовити в їх задоволенні. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що Законом України «Про державну податкову службу в Україні» від 04.12.1990 №509-ХІІ було передбачено, що Рада Міністрів України Української РСР встановлює для працівників державних податкових інспекцій персональні звання. Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України «Про віднесення посад працівників місцевих державних податкових адміністрацій до відповідних категорій посад державних службовців» від 12.09.1997 № 503-р, чинного на час періоду роботи позивача, до 4-7 категорій посад державних службовців було віднесено відповідні посади в місцевих державних податкових адміністраціях, на яких не поширювалися спеціальні звання. Тобто періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання – не зараховуються до стажу роботи на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Періоди роботи працівників місцевих державних податкових адміністрацій на посадах, в період перебування на яких були встановлені ранги державних службовців, підлягають зарахуванню до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Згідно записів трудової книжки позивачка працювала в органах державної податкової служби, де їй зокрема присвоювались спеціальні звання. Таким чином, у зв`язку із відсутністю у позивачки достатнього стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби станом на 01.05.2016, відповідачем правильно відмовлено у переведенні її з пенсії за віком призначеної відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу».
30.03.2026 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги не визнає та просить відмовити у їх задоволенні. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що основним критерієм, за яким слід визначати можливість зарахування періоду роботи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, є присвоєння за займаною посадою відповідного рангу, про що, робиться запис в особовій справі державного службовця. Період роботи посадових осіб в органах Державної податкової служби на посадах, на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання - не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до посад державних службовців. Підлягають зарахуванню до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, періоди роботи працівників місцевих державних податкових інспекцій на посадах, в період перебування на яких були встановлені ранги державних службовців. Відповідно до записів трудової книжки, позивач працювала у податкових органах України, де їй були присвоєні спеціальні звання. Враховуючи вищевикладене відповідач вважає, що провести перерахунок пенсії згідно наданих документів підстав немає, оскільки станом на 01.05.2016 року позивач не працювала на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців та не набула 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Інших заяв, в тому числі по суті справи на адресу суду не надходило.
Відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 (дата заповнення 01.08.1979) та вкладишу до трудової книжки серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 (а.с.10-15):
10.06.2005 прийнята до Артемівської об`єднаної державної податкової інспекції у Донецькій області за конкурсом у відділ непрямих податків управління оподаткування юридичних осіб на посаду старшого державного податкового інспектора за строковим трудовим договором на період відпустки основного працівника по догляду за дитиною до 3 років;
10.06.2005 прийнята присяга державного службовця;
10.06.2025 присвоєне спеціальне звання «Інспектор податкової служби 2 рангу».
Згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 (дата заповнення 23.08.2005) ОСОБА_1 (а.с.16-24):
22.08.2025 переведена у відділ контрольно-перевірочної роботи на посаду старшого державного посадового ревізора – інспектора;
09.01.2007 у зв`язку зі змінами в організаційній структурі переміщена у відділ перевірок відшкодування ПДВ управління аудиту юридичних осіб на посаду старшого державного податкового ревізора – інспектора;
29.08.2007 у зв`язку зі змінами в організаційній структурі призначена на посаду старшого державного податкового інспектора відділу адміністрування податку на прибуток управління оподаткування юридичних осіб;
16.03.2012 у зв`язку з реорганізацією Артемівської ОДПІ шляхом перетворення в Артемівську об`єднану державну податкову інспекцію Донецької області Державної податкової служби призначена в порядку переведення на посаду старшого державного податкового інспектора відділу адміністрування податку на прибуток, місцевих, ресурсних, рентних та неподаткових платежів управління оподаткування юридичних осіб;
26.06.2013 у зв`язку з реорганізацією Артемівської ОДПІ Донецької області ДПС шляхом приєднання до Артемівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області призначена в порядку переведення на посаду старшого державного інспектора відділу податку на прибуток, місцевих, ресурсних, рентних та неподаткових платежів управління оподаткування та контролю об`єктів і операцій, присвоєний 13 ранг державного службовця;
13.12.2013 присвоєне спеціальне звання «інспектор податкової та митної справи ІІ рангу;
15.07.2014 призначена з кадрового резерву на посаду старшого державного ревізора – інспектора відділу податку на прибуток управління оподаткування та контролю об`єктів і операцій;
04.08.2015 у зв`язку з реорганізацією Артемівської ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області шляхом приєднання до Артемівської ОДПІ Головного управління ДФС у Донецькій області призначена в порядку переведення до відділу податку на прибуток управління оподаткування юридичних осіб на посаду старшого державного ревізора – інспектора;
10.02.2016 у зв`язку зі змінами в організаційній структурі призначена на посаду старшого державного ревізора – інспектора відділу адміністрування податку на прибуток управління податків і зборів з юридичних осіб;
01.09.2016 у зв`язку зі змінами в організаційній структурі призначена на посаду старшого державного ревізора – інспектора відділу адміністрування податку на прибуток, екологічного податку, рентної плати та місцевих податків і зборів з юридичних осіб;
14.02.2017 Артемівська ОДПІ Головного управління ДФС у Донецькій області перейменована у Бахмутську ОДПІ Головного управління ДФС у Донецькій області;
14.06.2017 звільнена в порядку переведення до Головного управління ДФС у Донецькій області;
15.06.2017 призначена в порядку переведення із Бахмутської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області на посаду головного державного ревізора – інспектора відділу податку на додану вартість території обслуговування Бахмутської ОДПІ управління податків і зборів з юридичних осіб, за результатами конкурсу;
26.06.2017 переведена на посаду головного державного ревізора інспектора відділу адміністрування податку на прибуток цього ж управління;
18.08.2017 присвоєне чергове спеціальне звання інспектора податкової та митної справи І рангу;
08.09.2017 переведена на посаду головного державного ревізора – інспектора відділу податку на прибуток території обслуговування Бахмутської ОДПІ управління податків і зборів з юридичних осіб;
20.08.2019 присвоєне чергове спеціальне звання «радник податкової та митної справи ІІІ рангу»;
07.10.2019 звільнена у порядку переведення для подальшої роботи в Головному управлінні ДПС у Донецькій області;
08.10.2019 призначена до Головного управління ДПС у Донецькій області в порядку переведення з Головного управління ДФС у Донецькій області на посаду головного ревізора – інспектора відділу податків і зборів з юридичних осіб Бахмутського управління;
08.10.2019 присвоєний 6 ранг державного службовця;
03.09.2020 переведена на посаду головного державного ревізора – інспектора Бахмутського відділу податків і зборів з юридичних осіб управління податкового адміністрування;
21.01.2021 звільнена в порядку переведення до Головного управління ДПС у Донецькій області як відокремленого підрозділу Державної податкової служби;
22.01.2021 призначена в порядку переведення з Головного управління ДПС у Донецькій області на посаду головного державного ревізора – інспектора Бахмутського відділу камеральних перевірок управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків;
22.10.2021 посаду з 21.10.2021 перейменовано на посаду «головний державний інспектор»;
08.11.2022 у зв`язку з введенням в дію нової організаційної структури та нового штатного розпису переведена на посаду головного державного інспектора Бахмутського відділу податків і зборів з юридичних осіб управління оподаткування юридичних осіб;
27.12.2023 звільнена в порядку переведення до Головного управління ДПС у Тернопільській області;
28.12.2023 призначено до Головного управління ДПС у Тернопільській області на посаду головного державного інспектора Тернопільського відділу податків і зборів з юридичних осіб управління оподаткування юридичних осіб (строковий договір) у порядку переведення з ГУ ДПС у Донецькій області;
18.11.2024 переведено на посаду головного державного інспектора відділу податків і зборів з юридичних осіб інших галузей управління оподаткування юридичних осіб (строковий договір);
29.10.2025 припинено державну службу та звільнено з роботи у зв`язку із виходом на пенсію за віком.
28.01.2026 року позивач звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про перехід із пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу».
До вказаної заяви позивачем додано паспорт громадянина України, довідки про заробітну плату та її складові, трудову книжку. 
Враховуючи принцип екстериторіальності вказана заява з доданими до неї документами була розглянута Головним управлінням ПФУ у Київській області, яким 05.02.2026 прийнято рішення №056350006040 про відмову ОСОБА_1 у переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу». 
Вказане рішення мотивовано тим, що станом на 01.05.2016 ОСОБА_1 не має 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ та на день набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII не займала посаду державного службовця. (а.с.27)
Не погоджуючись з рішенням відповідача від 05.02.2026, позивач звернулась до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Зі змісту частини 3 статті 23 Загальної Декларації прав людини та пункту 4 частини 1 Європейської Соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.
Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислуги років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави щодо тих громадян, які набули право на одержання пенсії.
Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01.05.2016 визначалися Законом України від 16.12.1993 №3723-XII «Про державу службу» (далі - Закон №3723-XII).
У ході реформування системи державного управління 10.12.2015 прийнято новий закон, який регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, а саме: Закон України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон №889-VIII).
Відповідно до пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VІІІ з 01.05.2016 втратив чинність Закон №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Згідно із пунктами 10, 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16.12.1993 та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16.12.1993 в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16.12.1993 та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16.12.1993 в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Тобто, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Згідно із частиною 1 статті 37 Закону №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Отже, після 01.05.2016 (дати набрання чинності Законом №889-VІІІ) право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ зберігають лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ та мають передбачені частиною 9 статті 37 Закону №3723-ХІІ страховий стаж і стаж державної служби.
З огляду на наведене вище правове регулювання суд Верховний Суд у постанові від 22 травня 2024 року у справі №500/1404/23 виснував, що до стажу державної служби може бути враховано лише стаж, набутий на посадах державної служби або прирівняних до них посадах до 01 травня 2016 року. Стаж, набутий з 01 травня 2016 року на посадах державної служби, зараховується до страхового стажу і відповідно до статті 90 Закону №889-VІІІ слугує підставою для призначення пенсії та обрахунку її розміру відповідно до Закону №1058-IV.
Вказаний висновок ґрунтується на позиції Конституційного Суду України у Рішенні від 23 грудня 2022 року №3-р/2022 про те, що підпункт 1 пункту 2 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VІІІ не дає можливості враховувати стаж державної служби, набутий після 01 травня 2016 року як такий, що відповідає вимогам пунктів 10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VІІІ, та для набуття у зв`язку із цим права на призначення пенсії державного службовця на підставі статті 37 Закону №3723-ХІІ (пункт 3.3 мотивувальної частини Рішення).
Отже, спірним у цій справі є наявність у позивача набутого до 01 травня 2016 року стажу роботи на посадах, який зараховується до стажу державної служби та величина якого, окрім іншого (страхового стажу, віку особи), має вплив на наявність в особи права на пенсію відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.
Для правильного вирішення спору необхідно встановити, чи займала позивач станом на 01.05.2016 (дата набрання чинності Закону № 889-VIII) посаду державної служби (або прирівняну до неї посаду) та який стаж державної служби вона мала станом на зазначену дату.
Повертаючись до обставин цієї справи в контексті спірного питання зарахування до стажу державної служби періоду роботи позивача до 01 травня 2016 року, суд з відомостей трудової книжки серії НОМЕР_1 та вкладишу до трудової книжки серії НОМЕР_2 (а.с.10-24) встановив, що ОСОБА_1 у період з 10.06.2005 по 29.10.2025 безперервно перебувала на різних посадах в органах державної податкової служби, посаду в якій обіймала і станом на 01.05.2016.
Зі змісту оскаржуваного рішення та доводів відзиву на позовну заяву слідує, що єдиною підставою для відмови у переведенні позивача на пенсію за нормами ЗУ "Про державну службу" є недостатній стаж державної служби, який полягає в незарахуванні трудового стажу позивача на посадах в органах державної податкової служби, оскільки, на думку відповідача, ці посади не відносяться до категорій посад, визначених статтею 37 Закону України "Про державну службу".
Надаючи оцінку доводам сторін щодо підстав для зарахування/незарахування періоду роботи ОСОБА_1 в органах податкової служби необхідно зазначити про таке.
Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Стаття 25 Закону №3723-XII визначала класифікацію посад державних службовців, основними критеріями якої є організаційно-правовий рівень органу, який приймає їх на роботу, обсяг і характер компетенції на конкретній посаді, роль і місце посади в структурі державного органу (частина перша).
Частиною другою цієї ж статті установлено сім категорій посад державних службовців. Поряд з тим частиною третьою статті 25 Закон №3723-XII обумовлено, що віднесення існуючих посад державних службовців, не перелічених у цій статті, також віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом.
Крім того, частиною сімнадцятою статті 37 Закону №3723-ХІІ визначено, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Постановою Кабінету Міністрів України №283 від 03.05.1994 затверджено Порядок обчислення стажу державної служби (діяв до набрання чинності Законом №889-VIII), яким визначено посади і ранги, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби (далі - Порядок №283).
Згідно з пунктом 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), серед іншого, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.
Пунктом 4 Порядку №283 закріплено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.
Пунктом 5 Порядку № 283 визначено, що обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.
Порядок №283 втратив чинність 01.05.2016 у зв`язку із затвердженням постановою Кабінету Міністрів України 25.03.2016 №229 нового Порядку обчислення стажу державної служби (далі - Порядок №229).
Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України від 04.12.1990 №509-XII Про державну податкову службу в Україні (був чинний до 19.11.2012, далі Закон №509-XII).
Згідно з положеннями статті 6 Закону №509-XII видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету.
Частиною п`ятою статті 15 Закону №509-XII установлено, що правовий статус посадових осіб органів державної податкової служби, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Законом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом України Про державну службу.
Частина четверта статті 15 Закону №509-XII передбачала, що службові особи державних податкових інспекцій не мають права займатися підприємницькою діяльністю, а також працювати за сумісництвом на підприємствах, в установах і організаціях (крім наукової та викладацької діяльності). Тобто цією нормою було встановлено умови, за яких особи не можуть бути службовцями податкових органів, які кореспондуються з вимогами статті 12 Закону №3723-XII щодо обмежень, пов`язаних із прийняттям на державну службу та її проходженням.
Частинами сьомою, восьмою статті 15 Закону №509-XII передбачено, що посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації. Посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються спеціальні звання: головний державний радник податкової служби, державний радник податкової служби I рангу, державний радник податкової служби II рангу, державний радник податкової служби III рангу, радник податкової служби I рангу, радник податкової служби II рангу, радник податкової служби III рангу, інспектор податкової служби I рангу, інспектор податкової служби II рангу, інспектор податкової служби III рангу.
Законом України від 05.07.2012 №5083-VI Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо державної податкової служби та у зв`язку з проведенням адміністративної реформи в Україні, який набрав чинності 12.08.2012, доповнено Податковий кодекс України (далі ПК України) розділами XVIII-1 та XVIII-2, у тому числі статтею 344. Так згідно з пунктом 344.1 статті 344 ПК України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України Про державну службу. При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України Про державну службу незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.
Верховний Суд України раніше сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 08 жовтня 2013 року у справі № 21-275а13 зазначив, що аналіз положень статті 37 Закону № 3723-XII, Закону № 509-XII дає підстави вважати, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII.
Зважаючи на те, що цей висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, сформульований за результатами розгляду справи, фактичні обставини в якій є подібними до фактичних обставин, встановлених у справі, що розглядається, (у справі, що розглядається, спір також стосується зарахування до стажу державної служби періоду служби у податкових органах посадових осіб, які мають спеціальне звання), враховуючи також Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII слід вважати, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII.
Аналогічний підхід застосування наведених норм права висловлений Верховним Судом, зокрема, у постановах від 22 червня 2021 року (справа № 308/67/17) та від 18 березня 2021 року (справа № 500/5183/17).
За наведеного правового регулювання та враховуючи висновки Верховного Суду, суд приходить до переконання, що період роботи позивача в податкових органах з 10.06.2005 по 30.04.2016 (включно) підлягає зарахуванню до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII.
Оскільки стаж державної служби позивача на посадах у податковій службі станом на 01 травня 2016 року з 10 червня 2005 року становить 10 років 10 місяців 21 день, та враховуючи те, що ОСОБА_1 займала таку посаду на день набрання чинності Закону № 889-VIII (старшого державного ревізора-інспектора відділу адміністрування податку на прибуток управління податків і зборів з юридичних осіб у Артемівській ОДПІ Головного управління ДФС у Донецькій області), відтак остання має право на призначення пенсії державного службовця, згідно з пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, як державний службовець, який на день набрання чинності цим Законом займає посаду державної служби та має не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.
Також суд зауважує, що крім наявності спеціального стажу (понад 10 років державної служби станом на 01.05.2016), а також зайняття станом на цю дату (01.05.2016) посади державної служби, виконуються й інші умови для реалізації права на одержання пенсії відповідно до Закону України Про державну службу (щодо віку - позивач досягла віку 64 років, та страхового стажу, оскільки позивач є отримувачем пенсії за віком).
Зі змісту рішення Головного управління ПФУ у Київській області від 05.02.2026 №056350006040 судом встановлено, що відповідач протиправно не зарахував період роботи позивача на посадах в органах податкової служби з 10.06.2005 по 30.04.2016 включно для визначення права на пенсію державного службовця та відмова відповідача у зарахуванні цього періоду роботи не відповідає критеріям обґрунтованості та законності, які встановлені в частині другій статті 2 КАС України.
Оскільки пенсійним органом фактично не здійснено належний обрахунок стажу позивача для визначення її права на пенсію державного службовця, яка станом на 01 травня 2016 року перебувала на посаді, стаж роботи на якій зараховується до стажу державної служби, тому спірне рішення від 05.02.2026 №056350006040 про відмову у переведенні з пенсії за віком за Законом №1058-ІV на пенсію за віком згідно із пунктами 10, 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII є необґрунтованим, з огляду на що підлягає скасуванню як протиправне, з визначенням відповідачу обов`язку зарахувати вказаний період до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII.
Крім того, оскільки у ході розгляду справи встановлено відповідність позивача іншим визначеним законом критеріям щодо права на пенсію відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ (щодо віку та страхового стажу), тому наявні підстави для зобов`язання відповідача перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ з моменту її звернення з відповідною заявою, а саме з 28.01.2026, що узгоджується з положеннями частини третьої статті 45 Закону №1058-IV.
Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про врахування відповідачем довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії, то суд зазначає, що спір у даній справі стосується права позивача на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у сукупності із пунктами 10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII, оскільки орган Пенсійного фонду України не визнав за нею цього права.
За позицією Верховного Суду у постанові від 12 вересня 2023 року у справі №560/8328/22, вимоги зобов`язати обрахувати пенсію за віком з урахуванням заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, є передчасними та стосуються розміру пенсійних виплат, який ще не обрахований суб`єктом владних повноважень, наділеним такою дискрецією, наслідки якої можуть бути предметом перевірки судом на відповідність критеріям, визначеним у статті 2 КАС України, а отже така вимога спрямована на майбутнє, через що не підлягає задоволенню з огляду на те, що судовому захисту підлягає тільки порушене право.
З урахуванням наведеного позовні вимоги в частині зобов`язання ГУ Пенсійного фонду України у Київській області здійснити нарахування (перерахунок) та виплату пенсії державного службовця, виходячи з розміру заробітної плати, зазначеної у довідках Головного управлінням ДПС у Тернопільській області №113/5/19-00-10-31 від 27.01.2026 та №114/5/19-00-10-31 від 27.01.2026, - задоволенню не підлягають як такі, що заявлені передчасно.
Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що оскільки рішенням ГУ ПФУ у Київській області позивачу безпідставно відмовлено у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу (за наявності умов для реалізації права на одержання пенсії державного службовця згідно із пунктом 12 розділу ХІ Закону №889-VIII та відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ), тому позовні вимоги належить задовольнити у спосіб визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у Київській області від 05.02.2026 №056350006040 щодо відмови ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу та зобов`язання ГУ ПФУ у Київській області перевести ОСОБА_1 з 28.01.2026 на пенсію державного службовця за віком відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у сукупності із пунктами 10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII, зарахувавши до стажу державної служби періоди її роботи з 10.06.2005 по 30.04.2016 (включно) в органах державної податкової служби. У задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити. 
Оскільки позов підлягає задоволенню частково, тому відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 665,60 грн, сплачений відповідно до квитанції від 28.02.2026. (а.с.6)
Керуючись статтями 139, 241-246, 250 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 05.02.2026 №056350006040 про відмову у переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу".
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області перевести ОСОБА_1 з 28.01.2026 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ, зарахувавши до стажу державної служби, що дає право на таку пенсію, періоди роботи ОСОБА_1 з 10.06.2005 по 30.04.2016 включно в органах державної податкової служби.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області судові витрати у сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 коп. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повне судове рішення складено 02 квітня 2026 року.
Реквізити учасників справи:
позивач:
- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 код РНОКПП НОМЕР_3 ); 
відповідач:
- Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (місцезнаходження: вул. Варшавська, 3Б,с-ще Макарів,Бучанський р-н, Київська обл.,08001 код ЄДРПОУ 22933548); 
третя особа:
- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, 3, м.Тернопіль, Тернопільський р-н, Тернопільська обл., 46001 код ЄДРПОУ 14035769) .
Головуючий суддя Мірінович У.А.