ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ

справа № 691/1205/24 
провадження № 2/691/72/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2026 року м. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області у складі: головуючого судді Подороги Л.В., за участю секретаря судових засідань Гергель М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Городищенського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи: приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Черкаської області Зуєвої Н.В. про визнання заповіту недійсним,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати недійсним заповіт, складений ОСОБА_3 від 26.03.2018, що посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Черкаської області Зуєвою Н.В. зареєстрований в реєстрі за № 204 та посвідчений на користь ОСОБА_2 .
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 , який на день смерті проживав та був зареєстрований по АДРЕСА_1 . Після його смерті відкрилася спадщина на указаний будинок, який належав батькові на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 06.08.2013, індексний номер 7611548.
Протягом шести місяців з дня відкриття спадщини позивач звернувся до приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Зуєвої Н.В. із заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець першої черги за законом. Також із відповідною заявою звернулася його племінниця ОСОБА_2 , яка подала заповіт ОСОБА_3 , в якому батько заповідав їй усе своє майно.
Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 26.12.2023 у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи: приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Черкаської області Зуєвої Н.В. про визнання заповіту недійсним, було відмовлено.
Постановою Черкаського апеляційного суду від 06.08.2024, рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Позивач ставить під сумнів дійсність оспорюваного заповіту, зокрема власноручно проставлений підпис батька ОСОБА_1 , оскільки батько зловживав спиртними напоями, але деякий час, від повної алкогольної залежності його рятувала робота, оскільки в нетверезому стані заборонено їздити за кермом. Мати - ОСОБА_4 , намагалася допомогти батьку із залежністю, але ці старання призвели лише до серйозних проблем з її здоров`ям. У його сестри ОСОБА_5 народилась дитина і вона переїхала у с. Вільшана де проживає і на сьогоднішній день.
У 1977 році батько в черговий раз залишив сім`ю та пішов жити до іншої жінки у с. Руська Поляна, після чого стан здоров`я матері погіршився і позивач здійснював за нею догляд. Батько та сестра не цікавились матір`ю.
ІНФОРМАЦІЯ_2 мати померла і батько офіційно повідомив, що переїжджає жити у м. Черкаси, але дізнавшись про великий борг по комунальним послугам, знову переклав всі витрати на позивача.
Незадовго після смерті матері позивач одружився.
Навесні 2000 року батька госпіталізували з відкритою черепно-мозковою травмою, він проходив лікування та курс реабілітації, став інвалідом і втратив роботу.
Після отриманої травми у батька почали проявлятися зміни в його психічному здоров`ї. У нього були провали в пам`яті, тимчасова втрата орієнтації, приступи істерії і т.д. Батько знову став зловживати алкоголем, що призвело до того, що він убив чоловіка своєї співмешканки, за що був засуджений до двох років позбавлення волі за ненавмисне вбивство.
Після виходу батька з в`язниці позивач допомагав йому, він оформляв довіреності на нього, щоб привести будинок до ладу і постійно повторював, що це робиться все для позивача та його сім`ї. 
З часом батько переїхав проживати до своєї колишньої співмешканки і вони стали рідко бачитися. Після смерті співмешканки, він знову забрав батька жити до себе. 
Психічний стан ОСОБА_3 погіршувався і декілька разів батько консультувався та проходив медикаментозне лікування у лікаря-психіатра. Періоди ремісії змінювались на загострення.
Згодом у батька виявили початкову стадію раку легенів, що призвело до проявів агресій стосовно родини позивача. У деяких випадках слід було викликати працівників поліції. Тому позивач вимушений був із сім`єю переїхати проживати в Італію до тещі ОСОБА_6 . 
Позивачу невідомо, яким чином був вчинений заповіт, але він впевнений, що особи скористались хворобливим станом батька та підпис, проставлений у заповіті було здійснено не батьком, а сторонньою особою.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_7 позовні вимоги просив задовольнити, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. 
Представник відповідача ОСОБА_2 – адвокат Кучеренко Н.В. подала відзив на позовну заяву та в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 уже звертався суду з позовом про визнання заповіту недійсним, у задоволені якого було відмовлено рішенням Городищенського районного суду від 26.12.2023. Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Ухвалою апеляційного суду від 27.02.2024 у справі призначено посмертну судово-психіатричну експертизу. Згідно висновку експерта № 317 від 03.07.2024, ОСОБА_3 на момент підписання заповіту 26.03.2018, не був позбавлений здатності у повній мірі розуміти та усвідомлювати значення своїх дій, надавати їм належну оцінку та керувати ними. Постановою Черкаського апеляційного суду від 06.08.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Не заслуговують на увагу твердження позивача щодо того, що він піклувався та дбав про свого батька. Єдине бажання позивача - це відібрати у свого батька житловий будинок, який охоплений оскаржуваним заповітом. ОСОБА_1 має сумніви щодо власноручного підпису заповідача ОСОБА_3 у оскаржуваному заповіті, при цьому зазначаючи, що в його розпорядженні маються документи, в яких наявний підпис його батька, який візуально різниться від підпису в заповіті. Судовий процес по оскарженню заповіту триває з 2019 року, проте у позивача не було сумніву щодо справжності підпису. Позивач протягом шести років не помічав, що підпис заповідача в оскаржуваному заповіті не є правдоподібним. Більше того, позивач зазначає у позовній заяві, що у його розпорядженні є документи, де підпис ОСОБА_3 відрізняється від його підпису у заповіті, однак для проведення почеркознавчої експертизи таких документів не надав. А оскільки позивач не спростував дійсність заповіту, тому просила відмовити в задоволенні позову. Також представник відповідача вважає, що позивачем пропущено процесуальний строк для звернення до суду з даним позовом. 
Третя особа - приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Черкаської області Зуєва Н.В. у судове засідання не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи без її участі. Також подала відзив на позовну заяву, в якому не погодилася із позовними вимогами позивача та пояснила, що заповідач особисто звернувся до неї 26.03.2018 у приміщення її робочого кабінету з наміром скласти заповіт. Після складення проекту заповіту та прочитання його вголос заповідачем і погодження його тексту, заповіт був підписаний особисто в її присутності. Правові норми посвідчень заповіту дотримано. За час розгляду справи з 2019 по 2024 роки позивач мав можливість ознайомитися з копією тексту заповіту і не ставив питання про дійсність підпису та напису. Позивачем не надано жодних фактів, що могли б свідчити про те, що підпис та напис у заповіті зроблений не особисто ОСОБА_3 .
Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Городище Черкаської області помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 04.10.2018.
Відповідно до свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 від 26.03.1976, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є сином нині покійного ОСОБА_3 . 
За життя, нині покійному ОСОБА_3 , відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06.08.2013, індексний номер: 7611548, належав житловий будинок по АДРЕСА_1 .
Відповідно до посмертного епікризу № 60 від 04.09.2018, ОСОБА_3 перебував під «Д» наглядом з приводу раку легень. Причина смерті: ракова інтоксикація. Рак легень st IV, кл. гр. IV. 
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 163011312 від 10.04.2019, на нерухоме майно земельну ділянку та житловий будинок по АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_3 , накладено обтяження на підставі ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 09.03.2016.
26.03.2018 нині покійний ОСОБА_3 склав заповіт, яким на випадок своєї смерті заповідав все належне йому майно ОСОБА_2 . Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Черкаської області Зуєвою Н.В. і зареєстровано в реєстрі за № 204.
12.10.2018 ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Черкаської області Зуєвої Н.В. із заявою, у якій висловив свій намір щодо оскарження складеного ОСОБА_3 26.03.2018 заповіту.
Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 26.07.2017 скасовано рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.04.2017 та відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину житлового будинку та відшкодування витрат на будівництво. 
Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 26.12.2023, відмовлено у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи: приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Черкаської області Зуєвої Н.В. про визнання заповіту недійсним. Постановою Черкаського апеляційного суду від 06.08.2024 вказане рішення залишено без змін.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. 
Законодавець визначив пріоритет спадкування за заповітом над спадкуванням за законом, зазначивши у ч. 2 ст. 1223 ЦК України, що спадкування за законом має місце лише у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також неохоплення заповітом всієї спадщини.
Згідно ст. 1234 ЦК України, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.
Статтею 1247 ЦК України визначені загальні вимоги до форми заповіту, відповідно до яких заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч. 4 ст. 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст. 1251-1252 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.
Цивільний кодекс України проголошує принцип свободи заповіту, відповідно до якого заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.
Однією з особливостей цього правочину є забезпечення його таємниці. Таємниця заповіту може мати для заповідача велике значення, тому нотаріус, інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт, свідки, а також фізична особа, яка підписує заповіт замість заповідача, не мають права до відкриття спадщини розголошувати відомості щодо факту складення заповіту, його змісту, скасування або зміни заповіту.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього кодексу.
Недійсними є заповіти: в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; складенні особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником тощо).

У справі що розглядається, позивач посилається на те, що він має сумнів щодо виконання нині покійним ОСОБА_3 особистого підпису у складеному ним заповіті від 26.03.2018. З метою перевірки дійсності підпису, представник позивача звернувся до суду з клопотаннями про витребування доказів, з метою подальшого призначення у даній справі судової почеркознавчої експертизи.
Ухвалою суду від 04.03.2025 задоволено клопотання представника позивача - адвоката Сучило А.О. про витребування доказів у приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Черкаської області Зуєвої Н.В. - оригінал журналу оформлення нотаріальних дій, в якому міститься підпис ОСОБА_3 щодо посвідчення заповіту від 26.03.2018, зареєстрованого в реєстрі за № 204; у Вільшанської селищної лікарні та КНП «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» - оригінали документів з медичної справи, що містять підпис померлого ОСОБА_3 ; у Городищенському районному суді - оригінали документів із цивільної справи, що містять підпис ОСОБА_3 . 
Указані документи на адресу суду не надійшли у зв`язку з їх відсутністю, або неможливістю подання.
Також представник позивача надав повідомлення КНП «Третьої Черкаської міської лікарні швидкої медичної допомоги» про неможливість надання належним чином завіреної копії медичної справи ОСОБА_3 , у зв`язку з її відсутністю.
Ухвалою суду від 02.06.2025 у задоволенні клопотання представника позивача про призначення судової почеркознавчої експертизи у даній цивільній справі відмовлено, оскільки суду не надано зразки почерку та підписів особи, щодо якої необхідно провести експертне дослідження.
Ухвалою суду від 02.06.2025 було закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд цивільної справи.
Після цього з`ясувалося, що в ухвалі про витребування доказів була допущена описка, а саме зазначено Городищенський районний суд, замість правильного Соснівський районний суд м. Черкаси. 
Після виправлення описки, на виконання ухвали суду від 04.03.2025 та від 02.10.2015, Соснівським районним судом м. Черкаси, надано оригінал позовної заяви та копію довідки з місця проживання та про склад сім`ї, із цивільної справи № 712/6495/18. 
У витребуваній судом позовній заяві міститься підпис від імені ОСОБА_3 .
У судовому засіданні 26.03.2026 представник позивача просив повернутися до стадії підготовчого провадження та призначити у справі судову почеркознавчу експертизу. Також просив витребувати у приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Черкаської області Зуєвої Н.В. витяг із сторінки Реєстру для реєстрації нотаріальних дій та сам Реєстр.
Представник відповідача заперечувала проти задоволення клопотань представника позивача, оскільки документи, які представник позивача просить витребувати містять лише підпис особи, а для проведення судової почеркознавчої експертизи необхідні зразки цілих речень ОСОБА_3 . Представник позивача у позовній заяві зазначав, що у його володінні є багато документів, які будуть подані для порівняльних експериментальних підписів померлого, однак до даного часу до суду так і не подав. Своїми діями представник позивача лише затягує строки розгляду справи.
Судом установлено, що провадження у даній справі відкрито ухвалою Городищенського районного суду від 28.10.2024 та призначено підготовче судове засідання 09.12.2024.
Підготовче судове засідання за участі адвоката Сучило А.О. було проведено та оголошено перерву для надання стороні часу на ознайомлення з відповіддю на відзив. Наступну дату судового засідання призначено на 22.01.2025.
Підготовче судове засідання 22.01.2025 відкладено на 04.03.2025 за клопотанням представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Сучило А.О.
Підготовче судове засідання 04.03.2025 було проведено, задоволено клопотання представника позивача - адвоката Сучило А.О. про витребування доказів та оголошено перерву. Наступну дату судового засідання призначено на 29.04.2025.
Підготовче судове засідання 29.04.2025 було відкладено на 02.06.2025 за клопотанням представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Сучило А.О.
02.06.2025 у підготовче судове засідання адвокат Сучило А.О. не з`явився, подавши клопотання про відкладення судового засідання на іншу дату. 
Доказів на підтвердження поважності причин своїх неявок у судові засідання 29.04.2025 та 02.06.2025 представник позивача суду не надав, а тому суд провів підготовче судове засідання без участі останнього та призначив судовий розгляд цивільної справи.
Із викладеного вбачається, що сторона позивача мала достатньо часу - з 28.10.2024 по 02.06.2025 (тобто понад 5 місяців), для того щоб надати суду зразки почерку та підписів померлого ОСОБА_3 , з метою подальшого проведення судової почеркознавчої експертизи. Однак такі зразки суду надані не були.
Із цих мотивів суд відмовив у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів, яке було подано після закриття підготовчого судового засідання.
При цьому суд звертає увагу й на те, що подібна поведінка позивача і його представника мала місце і при розгляді іншої справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи: приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Черкаської області Зуєвої Н.В. про визнання заповіту недійсним, про що вбачається зі змісту рішення Городищенського районного суду від 26.12.2023 (справа № 691/266/19). У вказаній справі позивач також 4 роки і 10 місяців не міг зібрати кошти для оплати призначеної за його клопотанням експертизи, а також представник позивача постійно подавав заяви про відкладення судових засідань. 
Відповідно до науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5), для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів (п. 1.1). Для проведення досліджень орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), повинен(на) надати експерту вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки почерку (цифрових записів, підпису) особи, яка підлягає ідентифікації (п. 1.3). У разі неможливості пред`явити зазначені зразки (смерть виконавця, від`їзд тощо) як зразки слід надавати документи або інші папери, на яких рукописні тексти (підписи) достовірно виконані особою, щодо якої ставиться питання з ідентифікації її як виконавця досліджуваного рукопису (наприклад, заяву про отримання паспорта (форма № 1), паспорт, різного роду посвідчення, на яких є власноручний підпис, тощо) – п.1.4. Як вільні, так і експериментальні зразки буквеного або цифрового письма бажано надавати не менше ніж на 15 аркушах. Чим коротший досліджуваний текст (запис), тим більша потреба у вільних зразках. Вільні зразки підпису надаються по змозі не менше ніж на 15 документах, експериментальні - у кількості не менше 5 - 8 аркушів (п. 1.8).
На підставі викладеного, суд не вбачає за можливе призначити судово-почеркознавчу експертизу за наявності лише одного оригіналу документу, що містить зразок підпису від імені ОСОБА_3 , який міститься у позовній заяві. Зразки почерку ОСОБА_3 у розпорядженні суду взагалі відсутні.
При цьому на увагу заслуговує і той факт, що суду достовірно не відомо, чи цей підпис поставив саме ОСОБА_3 , чи його представник при складанні та поданні позовної заяви до суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства, серед іншого, є своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, захист прав та інтересів не лише позивача, але й відповідача, який, у даному випадку, через поведінку позивача, пов`язану із затягуванням розгляду справи, протягом значного проміжку часу не може реалізувати своє право спадкоємця.
А тому суд прийшов до висновку, що позивач і його представник свідомо та цілеспрямовано намагаються зловживати своїми процесуальними правами, з метою затягнути розгляд цивільної справи. 
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування - ст. 77 ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.
Надані позивачем докази (в копіях): власного свідоцтва про народження, паспорту і довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру; свідоцтва про смерть ОСОБА_3 ; документи щодо права власності на нерухоме майно; заяви позивача про прийняття спадщини; витягу зі спадкового реєстру, не доводять заявлені позовні вимоги, зокрема, що покійний ОСОБА_3 не підписував складений ним заповіт від 26.03.2018, а тому не є підставою для скасування вказаного заповіту. 
Окрім того, суд звертає увагу й на те, що про існування оскаржуваного заповіту позивач був обізнаний ще 12.10.2018, про що відображено в тексті заяви до нотаріуса про прийняття позивачем спадщини, зокрема останній зазначає про свої наміри оскаржити цей заповіт. 
При цьому суд вважає помилковим твердження позивача про те, що лише після винесення судом рішення у справі № 691/266/19, яке набрало законної сили, він міг реалізувати своє право на пред`явлення позову з інших підстав. 
А оскільки у відповідності до ст. 257 ЦК України строк позовної давності складає три роки, до суду позивач звернувся 22.10.2024, поважних причин пропуску такого строку позивач не навів, тому суд не вбачає підстав для його поновлення.
Однак оскільки суд встановив дві підстави для відмови в позові: 1. у зв`язку з недоведеністю позовних вимог і 2. у зв`язку з пропуском строку позовної давності, тому суд вважає за необхідне вказати, що позов не підлягає до задоволення саме у зв`язку з недоведеністю позовних вимог. 
Керуючись ст. 4, 11-13, 81, 206, 258, 259, 263 - 265, 354 ЦПК України, суд 

в и р і ш и в :

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи: приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Черкаської області Зуєвої Н.В. про визнання заповіту недійсним – відмовити повністю.
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду, через суд першої інстанції, протягом 30 днів, з дня його проголошення. 

Суддя 	Л. В. Подорога