УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №279/7972/25 Головуючий у 1-й інст. Невмержицька О. А. 
Номер провадження №33/4805/676/26
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Рябенька Т. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року м.Житомир 

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Рябенька Т.С., за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвоката Барановського Ігоря Івановича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Барановського Ігоря Івановича на постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 12 лютого 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 12 лютого 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Згідно з постановою судді місцевого суду, 17.12.2025 року о 01.17 год. в с. Сингаї Коростенського району ОСОБА_1 керував автомобілем марки "Hyundai" д/н НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, різка зміна забарвлення шкіряного покрову обличчя, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду адвокат Барановський І.І. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі. Зазначає, що висновки суду першої інстанції є помилковими. Посилається на те, що з відеозапису події видно, що ОСОБА_1 у медичному закладі кілька разів просить взяти у нього кров на дослідження щодо визначення стану алкогольного сп`яніння, на що йому невідомою особою у білому халаті було відмовлено. Вважає, що оскільки позитивний результат тесту є підставою для обов`язкового дослідження крові на вміст алкоголю, то на думку адвоката, виходячи з принципу розумності та вимоги закону, ОСОБА_1 не мали права відмовляти в такому дослідженні, зокрема, без проходження попереднього швидкого тесту. Суд помиляється, що для такого дослідження стану алкогольного сп`яніння має бути позитивний результат тесту на вміст наркотичного засобу (такого формулювання в нормативно-правових актах немає).
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
Згідно зі ст. 245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, про що наголошується в ст.251 КУпАП.
Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч.1 ст.130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №542830 вбачається, що ОСОБА_1  17.12.2025 року о 01.17 год. в с. Сингаї Коростенського району керував автомобілем марки "Hyundai" д/н НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, різка зміна забарвлення шкіряного покрову обличчя, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
За правилами частин 2-5 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису або у закладах охорони здоров`я.
Згідно вимог ч.1 ст.130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії 542830 від 17.12.2025, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, актом огляду на стан сп`яніння, рапортом поліцейського та відеозаписом події.
Переглядом відеозапису встановлено, що поліцейським було доведено до відома ОСОБА_1 про існування підозри у керуванні транспортним засобом у стані сп`яніння, роз`яснено підстави для проведення відповідного огляду, як і пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння. На місці зупинки ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан сп`яніння та був доставлений до Коростенської ЦМЛ, де від проходження огляду за допомогою спеціальних технічних засобів також відмовився, обґрунтовуючи тим що не довіряє лікарю, наполягав на здійсненні забору крові.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку і дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Згідно з Інструкцією № 1452/735, процедура огляду є чітко регламентованою. Самовільне вибирання водієм виду аналізу (кров замість видиху) не передбачено.
Відповідно до пункту 12 розділу III Інструкції, зразки крові беруться лише у випадку, якщо водій перебуває у безпорадному стані або через травми не може надати інші зразки.
Як вбачається з відео ОСОБА_1 був при свідомості та міг спілкуватися (що підтверджує адвокат, посилаючись на відео), медичних підстав для забору крові не було. Відмова «особи у білому халаті» була не свавіллям, а дотриманням інструкції.
З відеозапису чітко вбачається, що лікар повідомляє ОСОБА_1 забір крові береться, коли ДТП з тяжкими тілесними, а не по бажанню (01:48). ОСОБА_1 зазначає, що не довіряє приладам. Працівники поліції неодноразово запитують, чи буде проходити огляд, на що ОСОБА_1 постійно відповідає, який огляд, через що.
Судова практика (включаючи позиції Верховного Суду) свідчить: якщо особа створює умови, за яких проведення огляду за встановленою процедурою стає неможливим (наприклад, відмовляється дути, вимагаючи інший аналіз), це прирівнюється до відмови від проходження огляду.
Недовіра до приладу не є законною підставою для зміни медичного протоколу.
Відсутність ДТП якраз і означала, що водій мав проходити огляд за стандартною схемою (через видих), а не через прокол вени.
На відео працівники поліції запитують у ОСОБА_1 : «Ви когось збили», Вас хтось збив», на що ОСОБА_1 відповідає, що ні.
Дії ОСОБА_1 виглядали як симуляція згоди на огляд. Він погодився їхати в лікарню на думку суду, лише для того, щоб затягнути час або висунути завідомо нездійсненні вимоги, які суперечать Наказу МОЗ №1452. Відмова дути в лікарні — це і є склад правопорушення за ст. 130 КУпАП.
А тому, доводи адвоката зазначені в апеляційній скарзі суд відкидає як необґрунтовані.
Адвокат стверджує, що для дослідження крові не потрібен позитивний швидкий тест.
Лабораторне дослідження біологічного середовища (крові) проводиться для підтвердження попереднього результату. 
Згідно з КУпАП та судовою практикою, визначальним є висновок лікаря за результатами огляду. Якщо в акті зазначено «відмовився від проходження», то подальші прохання здати саме кров після фактичної відмови від стандартної процедури розцінюються як затягування часу для зниження рівня алкоголю в організмі.
Якщо водій відмовився продувати в прилад (як на місці зупинки, так і в лікарні), подальші розмови з персоналом не мають значення. Огляд вважається таким, що не відбувся з вини водія. Відмова лікаря брати кров була законною, оскільки це не передбачено протоколом для контактної особи.
Водій ОСОБА_1 порушив встановлену законом процедуру, відмовившись від первинного етапу огляду (тесту на видих). Його подальше наполягання на заборі крові є нічим іншим, як спробою підмінити законну процедуру власною, що прямо суперечить п. 12 Розділу III Інструкції №1452/735. Відтак, висновок про відмову від огляду є правомірним.
Під час апеляційного розгляду справи апелянтом не були спростовані об`єктивні висновки суду першої інстанції, якими було надано оцінку відеозапису, як належному та допустимому доказу, який містить фіксацію обставин, які мають значення для справи та які є достатніми для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП у діях ОСОБА_1 ..
Порушень вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, та ст.266 КУпАП під час огляду ОСОБА_1 не встановлено.  
Протокол про адміністративне правопорушення складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст.256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.
Враховуючи наведене, приходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст.245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення,  а постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 12 лютого 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.С.Рябенька