ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" березня 2026 р. Справа№ 910/6644/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Євсікова О.О.
суддів: Корсака В.А. 
Алданової С.О. 

за участю:
секретаря судового засідання: Лукінчук І.А.,
представників сторін:
від позивача: Норик М.В.;
від відповідача: Гурез І.О. (в залі суду);

розглянувши апеляційну скаргу 
Приватного акціонерного товариства "Ремторгустаткування"
на рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2025 (повний текст складено 07.11.2025)
у справі № 910/6644/25 (суддя Бойко Р.В.) 
за позовом фізичної особи - підприємця Норика Миколи Володимировича
до Приватного акціонерного товариства "Ремторгустаткування"
про стягнення заборгованості у розмірі 58 647,42 грн та моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн,

в с т а н о в и в :
Короткий зміст і підстави вимог, що розглядаються.
У травні 2025 року фізична особа - підприємець Норик Микола Володимирович (далі - ФОП Норик М.В., Підприємець) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою, у якій спросив стягнути з Приватного акціонерного товариства "Ремторгустаткування" (далі - ТОВ «Ремторгустаткування», Товариство) 58 647,42 грн заборгованості, з яких 50 000,00 грн основного боргу, 7 244,19 грн інфляційних втрат та 1 403,23 грн 3% річних, нарахованих за період з 15.06.2024 по 22.05.2025, а також 10 000,00 грн моральної шкоди.
На обґрунтування заявлених вимог Підприємець зазначає, що на підставі договору на юридичне обслуговування №03/2016 від 04.04.2016, договору про надання правничої (правової) допомоги №30-11/-18 від 30.11.2018 та договору про надання правничої (правової) допомоги №03/21 від 05.04.2021 надав Товариству послуги з представництва інтересів Товариства у господарських судах України у справах №910/15783/16 та №911/3830/16 на загальну суму 69 000,00 грн, які Товариство оплатило частково - у сумі 19 000,00 грн. Підприємець здійснив нарахування Товариству інфляційних втрат у розмірі 7 244,19 грн та 3% річних у розмірі 1 403,23 грн, нарахованих за період з 15.06.2024 по 22.05.2025.
Підприємець зазначив, що внаслідок порушення відповідачем грошових зобов`язань у нього (позивача) на тлі глибоких душевних переживань значно погіршилось здоров`я, що підтверджуються випискою з медичної карти стаціонарного хворого №244129, а тому вважає, що наявні правові підстави для стягнення з Товариства моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн.
Також Підприємець повідомив, що очікує понести витрати на професійну правничу допомогу орієнтовно у розмірі 19 500,00 грн, докази понесення яких будуть подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

У листопаді 2025 року Підприємець звернувся до суду із заявою про залучення співвідповідача та зміну предмету позову, в якій просив суд залучити до участі у справі №910/6644/25 в якості співвідповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Молет» (далі - ТОВ «Молет») та змінити предмет позову у справі, шляхом доповнення позовних вимог новими, а саме: стягнути з ТОВ «Молет» на користь адвоката Норика М.В. 190 000,00 грн заборгованості за договором про надання правничої (правової) допомоги.

Позиції учасників справи.
Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов у визначений судом відповідно до положень ГПК України строк.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.11.2025 повернуто Підприємцю заяву від 07.11.2025 про залучення співвідповідача та зміну предмету позову. Позов Підприємця задоволено частково. Стягнуто з Товариства на користь Підприємця суму боргу у розмірі 50 000,00 грн та відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 462,70 грн. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з Товариства в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1 764,38 грн.
Рішення в частині повернення Підприємцю заяви від 07.11.2025 мотивовано тим, що фактично Підприємець доповнив свою вимогу новою - про стягнення іншої суми коштів з іншого відповідача на підставі іншого договору (про існування якого в первісній позовній заяві навіть не зазначалось). Тобто у поданій заяві позивач просив змінити і предмет, і підстави поданого позову, оскільки вимога про стягнення з іншої особи (відмінної від відповідача) суми коштів у розмірі 190 000,00 грн обґрунтована обставинами, про які не йшлося в позовній заяві.
Суд дійшов висновку, що наявність та розмір боргу Товариства за договорами №03/2016, №30-11/-18, №03/21 у сумі 50 000,00 грн підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та Товариством не спростовані, у зв`язку з чим позовна вимога фізичної особи - підприємця Норика Миколи Володимировича про стягнення суми основного боргу підлягає задоволенню.
Відмовляючи у задоволенні вимог Підприємця про стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних, суд зазначив, що Підприємець не довів пред`явлення Товариству вимоги про оплату спірного боргу до звернення до суду із цим позовом (що мало місце 27.05.2025), а отже не довів пропуск 7-денного строку на оплату наданих послуг / виконаних робіт та, відповідно, порушення відповідачем грошового зобов`язання у період з 15.06.2024 по 22.05.2025.
Відмовляючи у задоволенні вимог Підприємця про стягнення з Товариства моральної шкоди суд зазначив, що позивач не довів існування причинно-наслідкового зв`язку між погіршенням його здоров`я та порушенням Товариством грошового зобов`язання.
Розподіляючи судові витрати, в т.ч. вирішуючи питання щодо покладення на Товариство витрат Підприємця на правову допомогу у розмірі 5 462,70 грн, суд зазначив, що заявлені позивачем до відшкодування судові витрати на правову допомогу у загальному розмірі 9 000,00 грн не відповідають критеріям розумності та необхідності, у зв`язку з чим суд здійснює за наслідками розгляду даного спору розподіл очікуваних витрат позивача у розмірі 7 500,00 грн на оплату професійної правничої допомоги пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
Не погодившись з рішенням Господарського суду міста Києва від 07.11.2025 , Товариство звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржуване рішення скасувати в частині стягнення боргу у розмірі 50 000,00 грн та відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 462,70 грн та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову Підприємця у повному обсязі.
Скаржник вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував норми процесуального та матеріального права під час вирішення питання про стягнення на користь Позивача 50 000,00 грн та відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 462,70 грн, що призвело до постановлення незаконного рішення суду першої інстанції в цій частині. 
На думку апелянта, вирішуючи спір та стягуючи з Товариства на користь Підприємця грошові кошти в розмірі 50 000,00 грн як гонорар за здійснення адвокатом Нориком М.В. правової допомоги у судових справах №910/15783/16 та №911/3830/16, суд першої інстанції не взяв до уваги, що договори №03/2016, №30-11/-18 та №03/21 про надання правової допомоги не визначають порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; зміст цих договорів (форма їх викладу) не може свідчити про безумовну домовленість сторін про порядок обчислення гонорару та порядок його сплати, враховуючи, що Товариство заперечує визначений розмір гонорару.
Товариство вважає, що у даному конкретному випадку договори №03/2016, №30-11/-18 та №03/21 містять положення про те, що оплата послуг виконавця погоджується за взаємною угодою сторін та оформляється актом виконаних робіт / надання консультаційних послуг. 
Скаржник зауважує, що на 6-7 сторінках оскаржуваного рішення зазначено про те, що акт №01-22 від 31.05.2022 виконання робіт за договором №03/21 на суму 69 000,00 грн (19 000,00 грн було сплачено відповідачем) було нібито направлено Товариству із супровідним листом від 03.06.2024 разом із детальним розрахунком наданих послуг.
Проте поза увагою суду першої інстанції залишився той факт, чому акт про нібито виконані роботи за договором №03/21 на суму 69 000,00 грн був направлений лише у 2024 році, тобто аж через два роки після його складання. Також суд першої інстанції не дослідив, яке було вказано призначення в платіжному дорученні на оплату 19 000,00 гривень, які були сплачені Товариством.
Апелянт вважає, що у цій справі такі докази позивач суду не надав, не надав будь-якого розрахунку на підтвердження обсягу виконаної ним роботи (фіксований розмір, погодинна оплата), а тому суд дійшов помилкового висновку про задоволення позову в частині стягнення 50 000,00 боргу.
Скаржник вважає, що суд першої інстанції не врахував, що за умовами договорів №03/2016, №30-11/-18 та №03/21 про надання правової допомоги не може бути доказом надання правової допомоги детальний опис послуг, оформлений Підприємцем додатком №1 до акта №01-22 від 31.05.2022, оскільки за домовленістю між позивачем та відповідачем доказом того, що правова допомога вважається наданою, може бути тільки акт приймання-передачі. 
Оскільки акт приймання-передачі не підписаний посадовою особою Товариства та не скріплений відбитком печатки Товариства, підстави для твердження про те, що послуги були прийняті Товариством без зауважень, відсутні.
Тому, за доводами апелянта, у суду першої інстанції були відсутні будь-які підстави для задоволення позовних вимог про компенсацію витрат на правничу допомогу. 
Крім того, як вірно відзначив суд першої інстанції на 8-й сторінці спірного рішення, представництво інтересів Товариства у межах справи №910/15783/16 здійснювали: адвокат Норик М.В. за прямими договорами з Товариством, адвокат Тітов С.С. за прямим договором з Товариством, ТОВ «Молет», яке залучило для виконання таких робіт / надання послуг Норика М.В. (тобто фактично представництво інтересів Товариства здійснював Норик М.В. через укладений із іншою особою договір).
Товариство вважає, що суд першої інстанції не дослідив питання виконання кожним із адвокатів, залучених до розгляду справи №910/15783/16, тих чи інших юридичних послуг та їх об`сяг. Ба більше, на 9-й сторінці спірного рішення зазначається про те, що «…..із наданих Господарським судом Київської області доказів вбачається, що фактично в межах справи №910/15783/16 вирішувалось питання щодо відшкодування Приватному акціонерному товариству "Ремторгустаткування" витрат на правову допомогу, яка надавалась Товариством з обмеженою відповідальністю «Молет», та саме докази оплати цій юридичній особі послуг подавались до Господарському суду Київської області для ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на оплату професійної правничої допомоги». 
На думку Товариства, це свідчить про те, що саме ТОВ «Молет» надавало правову допомогу, а не конкретно адвокат Норик М.В., який у свою чергу був залучений цією юридичною особою до виконання робіт по справі №910/15783/16. 
Скаржник вважає, що за таких обставин саме ТОВ «Молет», а не Товариство, не здійснило повний розрахунок з Підприємцем за юридичний супровід справ №910/15783/16 та №911/3830/16. 
Підтвердженням цього є подана Підприємцем заява від 07.11.2025 про залучення співвідповідача та зміну предмету позову. 
Товариство також зазначає, що суд не дослідив питання того, чи дійсно саме Товариство отримувало від Підприємця супровідний лист від 03.06.2024, та чим це підтверджується.
Щодо стягнення витрат на правничу допомогу Товариство зазначає, що оскільки Підприємець сам є професійним адвокатом, то відшкодування витрат на правничу допомогу є штучним та створеним навмисно для покладення на Товариство додаткового тягаря матеріальних втрат. Товариство вважає, що суд першої інстанції не до кінця дослідив це питання та не надав належної правової оцінки діям Підприємця щодо залучення іншого адвоката для написання позовної заяви. 
Оскільки Товариство не визнає в цілому позовні вимоги Підприємця в частині наявності боргу, відповідно, відсутні і підстави для стягнення витрат на правову допомогу.

Позиції учасників справи.
Підприємець надав відзив на апеляційну скаргу, у якому проти доводів та вимог апеляційної скарги заперечує та наводить власні доводи на їх спростування, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін як законне та обґрунтоване.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.11.2025 сформовано колегію у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Демидова А.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.11.2025 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/6644/25 та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою Товариства на рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2025 до надходження матеріалів справи №910/6644/25.
08.12.2025 матеріали справи №910/6644/25 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.12.2025 апеляційну скаргу Товариства на рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2025 у справі №910/6644/25 залишено без руху.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства на рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2025 у справі №910/6644/25. Розгляд справи призначено на 09.02.2026.
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.02.2026 справа №910/6644/25 передана на розгляд колегії у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Алданової С.О., Корсак В.А. (у зв`язку з відпусткою судді Демидової А.М.).
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.02.2026 прийнято апеляційну скаргу Товариства на рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2025 у справі №910/6644/25 до провадження у визначеному складі суду.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.02.2026 на задоволення відповідного клопотання представника відповідача Гурез І.О. відкладено судове засідання до 16.03.2026.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.
Статтею 269 ГПК України встановлено межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1).
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2).
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3).
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).
У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ч. 5).
Згідно з ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.
Норик М.В. здійснює незалежну професійну діяльність адвоката, що підтверджується Свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю №114 від 25.11.2004.
04.04.2016 Підприємець (виконавець) та Публічне акціонерне товариство "Ремторгустаткування" (після зміни організаційно-правової форми - Приватне акціонерне товариство "Ремторгустаткування") (замовник) уклали договір №03/2016 на юридичне обслуговування (далі - договір №03/2016), за умовами п. 1.1 якого замовник доручає, а виконавець здійснює юридичне консультаційне обслуговування з питань статутної діяльності Товариства з метою захисту законних прав та інтересів товариства.
Під юридичним консультаційним обслуговуванням в цьому договорі розуміється представництво інтересів замовника у ділових, комерційних, корпоративних та інших відносинах, а також перед органами державної влади та управління, в т.ч. в господарських, адміністративних судах України та судах загальної юрисдикції України з питань діяльності товариства (п. 1.2 договору №03/2016).
Згідно з п. 1.4 договору №03/2016 обслуговування здійснюється у формі: 
1.4.1. усних консультацій по мірі надходження запитань від замовника;
1.4.2. підготовки відповідних документів, в тому числі нотаріальне їх посвідчення;
1.4.3. прямої представницької участі у відносинах товариства з іншими юридичними та фізичними особами, органами державної влади та управління з питань статутної діяльності товариства.
Відповідно до п. 3.1 договору №03/2016 за надані послуги замовник сплачує виконавцю плату у розмірі, визначеному в акті виконаних робіт / надання консультаційних послуг. Оплата наданих послуг здійснюється за окремою домовленістю сторін.
Цей договір вступає в дію з дня підписання і діє до повного виконання сторонами зобов`язань за договором. Термін надання послуг за договором не обмежується. Кожна із сторін може припинити договір, письмово повідомивши іншу сторону про свій намір за 30 днів (п. 6.1 договір №03/2016).
14.02.2017 голова правління Товариства Демченко Ю.В. довіреністю уповноважив Норика М.В. та Тітова С.С. на представництво інтересів Товариства зі строком дії на три роки (до 14.02.2019).
14.11.2017 Підприємець та Товариство склали акт №03/17 про надання консультаційних послуг за договором №03/2016, згідно з яким Товариство прийняло виконані Підприємцем роботи з питань юридичного обслуговування діяльності товариства, а саме - консультації з питань зняття заборони за договором іпотеки від 06.10.2006 за кредитним договором №121/182/118 від 06.10.2006, укладеним між Товариством та АКБ "Чорноморський банк розвитку та реконструкції"; представництво інтересів замовника в господарських судах України з питань визнання кредитного договору та договору іпотеки припиненими, зняття заборони відчуження (господарська справа №910/5373/16). Вартість виконаних робіт відповідно до п. 3.1 договору складає 19 600,00 грн без ПДВ.
Термін платежу - протягом 3 банківських днів з дня підписання акта (п. 3 акта №03/17 від 14.11.2017). 
04.10.2018 голова правління Товариства Демченко Ю.В. довіреністю уповноважив Норика М.В. на представництво інтересів відповідача із строком дії на один рік (до 04.10.2019).
30.11.2018 адвокат Норик М.В. (виконавець) та Товариство (замовник) уклали договір №30-11/-18 про надання правничої (правової) допомоги (далі - договір №30-11/-18), за умовами п. 1.1 якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання усіма законними методами та способами надавати замовнику правову допомогу у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані з захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних прав та законних інтересів замовника.
Згідно з п. 2.1.2 договору №30-11/-18 виконавець зобов`язується представляти права і законні інтереси замовника в органах державної влади, місцевого самоврядування, перед третіми особами, а також у судах України всіх рівнів та здійснювати іншу професійну адвокатську діяльність згідно з умовами цього договору з усіма правами представника, які передбачені ЦПК України, ГПК України, КАС України, КУпАП, КПК України.
Пунктом 2.3.1 договору №30-11/-18 встановлено обов`язок замовника оплатити послуги виконавця в розмірі та в строк погоджені між ними.
Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2019 (п. 3.1 договору №30-11/-18).
На визначення розміру оплати послуг виконавця впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень замовника. Обсяг правової допомоги враховується при визначені обґрунтованого розміру оплати за послуги (п. 4.1 договору №30-11/-18).
Відповідно до п. 4.2 договору №30-11/-18 оплата послуг виконавця погоджується за взаємною угодою сторін та оформляється актом виконаних робіт / надання консультаційних послуг до цього договору.
30.11.2018 для представництва інтересів Товариства на підставі договору №30-11/-18 виписано ордер серії КС №118930 на надання правової допомоги у Північному апеляційному господарському суді та Господарському суді Київської області.
05.04.2021 адвокат Норик М.В. (виконавець) та Товариство (замовник) уклали договір №03/21 про надання правничої (правової допомоги) (далі - договір №03/21), за умовами п. 1.1 якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання усіма законними методами га способами надавати замовнику правову допомогу у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані з захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних прав та законних інтересів замовника.
Згідно з п. 2.1.2 договору №03/21 виконавець зобов`язується представляти права і законні інтереси замовника в органах державної влади, місцевого самоврядування, перед третіми особами, а також у судах України всіх рівнів та здійснювати іншу професійну адвокатську діяльність згідно з умовами цього Договору з усіма правами представника, які передбачені ЦПК України, ГПК України, КАС України, КУпАП, КПК України.
Замовник зобов`язується оплатити послуги виконавця в розмірі та в строк погоджені між ними (п. 2.3.1 договору №03/21).
Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2022 (п. 3.1 договору №03/21). 
Відповідно до п. 4.1 договору №03/21 на визначення розміру оплати послуг виконавця впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень замовника. Обсяг правової допомоги враховується при визначені обґрунтованого розміру оплати за послуги.
Оплата послуг виконавця погоджується за взаємною угодою сторін та оформляється актом виконаних робіт / надання консультаційних послуг до цього договору (п. 4.2 договору №03/21).
05.04.2021 для представництва інтересів Товариства за договором №03/21 виписано ордер серії АІ №1121501 на надання правової допомоги у Північному апеляційному господарському суді.
31.05.2022 адвокат Норик М.В. склав акт №01/22 виконання робіт за договором №03/21, згідно з яким за договором №03/21 від 05.04.2021 про надання правничої (правової) допомоги виконавець надав, а замовник прийняв послугу (правову допомогу адвоката) та на підставі цього акта зобов`язався сплатити гонорар (сума та перелік робіт згідно з додатком №1 до акта №01/22 від 31.05.2024) за правову допомогу у вигляді представництва інтересів замовника в господарських судах України у справі №910/15783/16 та у справі №911/3830/16.
У п. 3 акта №01/22 від 31.05.2022 зазначено, що вартість послуг з представництва інтересів замовника в справах №910/15783/16 та №911/3830/16 складає 50 000,00 грн.
У додатку №1 до акта №01/22 від 31.05.2022 наведено детальний розрахунок наданих послуг з представництва інтересів Товариства у справах №910/15783/16 та №911/3830/16 (опис виконаних робіт) за період з 01.09.2016 по 31.05.2022.
Акт №01/22 від 31.05.2022 та додаток №1 до нього підписав виконавець Норик В.М., замовник (Товариство) акт не підписав, печаткою не скріпив.
03.06.2024 Підприємець із супровідним листом від 03.06.2024 направив Товариству акт №01/22 від 31.05.2022 та додаток №1 до нього (опис вкладення у цінний лист №0222517789472).
Згідно з роздруківкою з сайту АТ «Укрпошта» відправлення №0222517789472 було вручено 07.06.2024.

Щодо справи №910/15783/16 суд встановив таке.
У ній предметом розгляду були вимоги Товариства визнати припиненими укладені Товариством з ПАТ "Чорноморський банк розвитку та реконструкції" кредитний договір №121/182/118 від 06.10.2006 та іпотечний договір ВЕС №478254-478255 від 06.10.2006, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кащуком В.О. та зареєстрований в реєстрі за №Д-873.
Рішенням Господарського суду Київської області від 06.04.2017 позов задоволено частково, визнано припиненим договір іпотеки від 06.10.2006, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кащуком В.О. та зареєстрований в реєстрі за №Д-873, в частині забезпечення виконання основних зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом за кредитним договором №121/182/118 від 06.10.2006. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.11.2017 рішення Господарського суду Київської області від 06.04.2017 у справі №910/15783/16 скасовано частково, прийнято нове рішення, яким визнано припиненим кредитний договір №121/182/118 від 06.10.2006. В іншій частині рішення залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 16.05.2018 касаційну скаргу ПАТ "Чорноморський банк розвитку та реконструкції" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Чорноморський банк розвитку та реконструкції" задоволено; рішення Господарського суду Київської області від 06.04.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.11.2017 у справі №910/15783/16 скасовано; справу №910/15783/16 передано на новий розгляд до Господарського суду Київської області.
За результатами нового розгляду рішенням Господарського суду Київської області від 30.03.2021, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.08.2021 та постановою Верховного Суду від 07.12.2021, позов задоволено частково; визнано припиненими зобов`язання Товариства щодо повернення кредиту на суму 1 500 000,00 доларів США та щодо сплати відсотків за користування кредитом на суму 222 325,58 доларів США у зв`язку з виконанням, проведеним належним чином; визнано припиненим договір іпотеки від 06.10.2006. Відмовлено у задоволенні інших позовних вимог. Стягнуто з відповідача на користь позивача 2 756,00 грн витрат по сплаті судового збору за подання позову, 3 031,60 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги та 61 490,00 грн витрат за проведення судової експертизи.
Додатковим рішенням Господарського суду Київської області від 21.09.2021, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.02.2022 у справі №910/15783/16, стягнуто з ПАТ "Чорноморський банк розвитку та реконструкції" на користь Товариства 45 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
З наданих Господарським судом Київської області документів Господарський суд міста Києва встановив, що крім Норика М.В. інтереси Товариства також представляли адвокат Тітов С.С. та ТОВ «Молет», яке у свою чергу також уклало з Нориком М.В. договір №12/12/19-405БП про надання правової (правничої) допомоги від 01.12.2019, предметом якого було представництво Нориком М.В. інтересів Товариства у межах справи №910/15783/16.
Тобто представництво інтересів Товариства в межах справи №910/15783/16 здійснювали:
1) адвокат Норик М.В. за прямими договорами з Товариством;
2) адвокат Тітов С.С. за прямим договором з Товариством;
3) ТОВ «Молет», яке залучило для виконання таких робіт / надання послуг Норика М.В.

Щодо справи №911/3830/16 суд встановив таке.
Предметом розгляд у ній була вимога Товариства зобов`язати ПАТ "Чорноморський банк розвитку та реконструкції" вчинити дії з видачі довідки про отримання в повному обсязі виконання зобов`язання позичальником за кредитним договором №121/182/118 від 06.10.2006 та додатковими угодами до нього.
Рішенням Господарського суду Київської області від 06.04.2017, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.10.2021, у справі №911/3830/16 позов задоволено повністю. Зобов`язано ПАТ "Чорноморський банк розвитку та реконструкції" вчинити дії з видачі Товариству довідки про отримання в повному обсязі виконання зобов`язання позичальником щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом за кредитним договором від 06.10.2006 №121/182/118 та додатковими угодами до нього, укладеним між АБК "Чорноморський банк розвитку та реконструкції" та ВАТ "Ремторгустаткування".
Постановою Верховного Суду від 31.05.2022 касаційне провадження у справі №911/3830/16 за касаційною скаргою ПАТ "Чорноморський банк розвитку та реконструкції" на рішення Господарського суду Київської області від 06.04.2017 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.10.2021 в частині підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України, закрито. Касаційну скаргу ПАТ "Чорноморський банк розвитку та реконструкції" в частині підстави, передбаченої п. 4 ч. 2 ст. 287 ГПК України, залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 06.04.2017 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.10.2021 у справі №911/3830/16 залишено без змін.
Представництво інтересів Товариства у межах справи №911/3830/16 здійснював адвокат Норик М.В., що підтверджується, зокрема, зазначенням позивача в якості представника відповідача у судових рішеннях у справі №911/3830/16.
Отже, факт надання адвокатом Нориком Миколою Володимировичем послуг правничої допомоги Приватному акціонерному товариству "Ремторгустаткування" підтверджується окрім наданих позивачем доказів також і судовими рішеннями у справах №911/3830/16 та №910/15783/16.
Після завершення надання правової допомоги в межах справи №911/3830/16 та №910/15783/16 (після набрання судовими рішеннями у даних справах статусу остаточних) адвокат Норик Микола Володимирович склав акт №01-22 від 31.05.2022 із Додатком №1 до нього (в якому міститься детальний опис виконаних адвокатом робіт у справах №910/15783/16 та №911/3830/16 за період з 01.09.2016 по 31.05.2022), який був направлений на адресу місцезнаходження Приватного акціонерного товариства "Ремторгустаткування" із супровідним листом від 03.06.2024, що підтверджується описом вкладення у цінний лист №0222517789472 від 03.06.2024. За інформацією із пошукової системи відстеження поштових відправлень на веб-сайті АТ "Укрпошта", дані документи (поштове відправлення №0222517789472) були вручені відповідачу 07.06.2024.

Посилаючись на неоплату Товариством наданих за договорами правової допомоги з представництва інтересів Товариства у справах №910/15783/16 та №911/3830/16 послуг, Підприємець звернувся з позовом у справі, що розглядається, та просить стягнути з Товариства 50 000,00 грн боргу, 7 244,19 грн інфляційних втрат, 1 403,23 грн 3% річних та 10 000,00 грн моральної шкоди.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).
У силу приписів ст. 202 ЦК України під правочином розуміють дії, спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
Дії як юридичні факти мають вольовий характер і можуть бути правомірними та неправомірними. Правочини належать до правомірних дій, спрямованих на досягнення правового результату.
Правочин - це основна підстава виникнення цивільних прав і обов`язків.
За змістом ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від вчинення певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Цивільне законодавство визначає низку джерел, із яких випливає обов`язок вчинити певні дії, до яких належать договори та інші правочини.
Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Господарські суди з огляду на зміст та умови договору мають встановити, який саме правочин вчинено сторонами та вирішити спір із застосуванням норм, які регулюють цей правочин.
Суд встановив, що правовідносини виникли між сторонами на підставі договорів про надання послуг.
За змістом ст. 901 ЦК України договір надання послуг передбачає, що одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. 
Істотною умовою договорів про надання послуг є предмет, яким є послуга, що має, зокрема, такі ознаки:
- послуга не має матеріального, речового результату;
- послуга спрямована на задоволення потреб і має грошову оцінку;
- послуга невіддільна від джерела, тісно пов`язана з особою виконавця та процесом її надання, надання послуги здійснюється виконавцем особисто;
- послугу неможливо зберігати, вона існує лише на той час, коли надається;
- надання та споживання послуги відбувається одночасно;
- в послугах «продається» (передається) не, власне, результат, а дії, що призвели до нього.
Отже, предметом такого договору є послуга, результат якої є завжди немайновим, хоча може мати речову форму. Послуга невіддільна від джерела, тісно пов`язана з особою виконавця та процесом її надання. 
Колегія суддів відзначає, що згідно зі ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Відповідно до приписів ЦК України належним виконання зобов`язання є:
- виконання його належними сторонами. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК України); 
- виконанням у належний спосіб (ст. 529 ЦК України); 
- виконанням зобов`язання у належний строк (термін) (ст. 530 ЦК України); 
- належне місце виконання зобов`язання (ст. 532 ЦК України), 
- а також щодо належного предмета.

Суд встановив, що Норик М.В. здійснював представництво інтересів Товариства у справах №910/15783/16 та №911/3830/16 в період з 01.09.2016 по 31.05.2022 і перелік наданих послуг разом з актами №01/22 від 31.05.2022 виконаних робіт направив Товариству для підписання. Товариство акти та перелік наданих послуг (додаток №1 до акта) отримало 07.06.2024, але підписаними Підприємцю не повернуло, заперечень або інших заяв щодо акта №01/22 від 31.05.2022 та переліку наданих послуг (додаток №1 до акта) не надало.
Щодо доводів Товариства про те, що доказом того, що правова допомога вважається наданою, може бути тільки акт приймання-передачі, колегія суддів зазначає таке.
За загальним правилом у вирішенні спорів щодо належного та своєчасного виконання договорів стосовно надання послуг / виконання робіт як зі сторони замовника, так і виконавця (підрядника), суди повинні надавати оцінку вжитим сторонами діям на його виконання у їх сукупності з огляду саме на умови кожного договору (договорів) у конкретній справі, оскільки відповідно до ст. 11, 509 ЦК України саме договір є підставою для виникнення та існування обумовлених таким договором прав і обов`язків сторін.
Колегія суддів вважає, що передбачена відповідним договором умова щодо оплати за надані послуги (виконані роботи) з прив`язкою до підписання відповідних актів приймання не може бути єдиною підставою, яка звільняє замовника від обов`язку здійснити таку оплату, адже основною первинною ознакою будь-якої господарської операції, як то надання послуг чи виконання робіт, є її реальність, а наявність належним чином оформлених первинних документів (підписаних уповноваженими представниками обох сторін) є вторинною, похідною ознакою.
Неналежне документальне оформлення господарської операції відповідними первинними документами, зокрема, непідписання замовником актів приймання робіт / послуг без надання у визначені договором та/або законом строки вмотивованої відмови від їх підписання, не може свідчити про їх безумовну невідповідність змісту господарської операції (наданим послугам або виконаним роботам). Правові наслідки створює саме господарська операція (реальне надання послуг / виконання робіт), а не первинні документи.
А отже, під час розгляду спору між сторонами, який стосується виконання умов договорів щодо надання послуг / виконання робіт, до предмета доказування, серед іншого, входить не лише встановлення обставин щодо обсягу, якості та вартості послуг (робіт), що є предметом відповідного договору, строків їх надання (виконання) та порядку прийняття, а й аналіз у сукупності інших обставин та доказів, які можуть свідчити про реальне надання / ненадання послуг (виконання / невиконання робіт). Встановленню підлягає також відповідність визначеної в договорі вартості послуг (робіт) фактично наданим послугам (виконаним роботам).
Також варто враховувати, що виконавець (підрядник) не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання актів наданих послуг (виконаних робіт), а має лише констатувати факт відмови від підписання актів, в яких зафіксовано обсяг та вартість наданих послуги (виконаних робіт).
Колегія суддів вважає, що визначаючи наявність / відсутність підстав для оплати наданих послуг (виконаних робіт) робіт у разі непідписання замовником відповідного акта прийняття наданих послуг (виконаних робіт), суд повинен виходити з доведення / недоведення сторонами факту реального надання послуг (виконання робіт). Адже непідписання актів приймання наданих послуг (виконаних робіт) без надання у визначені договором та/або законом строки вмотивованої відмови від їх підписання може свідчити про недобросовісність поведінки замовника, який таким чином намагається уникнути оплати цих послуг (робіт), оскільки фактично у всіх договірних відносинах факт оплати ставиться у залежність від підписання актів наданих послуг (виконаних робіт), що має на меті настання узгодження сторонами обсягу та якості робіт та встановлення строку відліку виникнення зобов`язання з оплати. Ігнорування замовником підписання актів та/або безпідставне ухилення від прийняття наданих послуг (виконаних робіт) не може бути підставою, яка звільняє замовника від обов`язку оплатити надані послуги (виконані роботи).
Суд встановив, що наявними у справі матеріалами підтверджується факт надання адвокатом Нориком М.В. Товариству послуг з представництва інтересів у справах №910/15783/16 та №911/3830/16, однак відсутні як докази надання Товариством заперечень щодо акта №01/22 від 31.05.2022 (з додатком №1 до нього), так і докази оплати Товариством цих послуг.
Зазначення Підприємцем у супровідному листі від 03.06.2024 про направлення акта з додатком повторно колегія суддів оцінює критично за відсутності доказів первісного, тобто до 03.06.2022, направлення. Водночас у матеріалах справи відсутні будь які докази надання Товариством заперечень щодо акта №01/22 від 31.05.2022 (з додатком №1 до нього) як до 03.06.2024, так і після цієї дати.
Доводи Товариства про те, що договори №03/2016, №30-11/-18 та №03/21 про надання правової допомоги не визначають порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо колегія суддів оцінює критично та зазначає, що за умовами цих договорів загальна вартість наданих послуг визначається в акті виконаних робіт / наданих послуг, що і мало місце у цій ситуації. 
Щодо доводів Товариства в частині, що стосується сплати Товариством Підприємцю 19 000,00 грн, колегія суддів зазначає, що у справі, що розглядається Підприємець не заявляє жодних вимог щодо цієї суми. Більше того, зазначаючи про те, що суд першої інстанції не досліджував призначення платежу в платіжному дорученні на оплату 19 000,00 гривень, які були сплачені відповідачем, Товариство не повідомляє, яке ж було призначення цього платежу і що саме має довести цей довід.
Щодо доводів Товариства про те, що його (Товариства) інтереси у межах справи №910/15783/16 здійснювали адвокат Норик М.В. за прямими договорами, адвокат Тітов С.С. за прямим договором та ТОВ «Молет», яке залучило для виконання таких робіт/надання послуг Норика М.В. (тобто фактично представництво інтересів Товариства здійснював Норик М.В. через укладений із іншою особою договір) і суд першої інстанції не дослідив питання виконання кожним із адвокатів, залучених до розгляду справи №910/15783/16, тих чи інших юридичних послуг та їх обсяг, колегія суддів зазначає, що у справі, що розглядається, предметом спору є вимога Норика М.В. до Товариства щодо оплати наданих саме ним, а не іншими особами послуг, тому встановленні підлягають обставини, що пов`язані з наданням послуг саме Нориком М.В. Наявні у справі матеріали, в т.ч. надані Господарським судом Київської області, свідчать, що Норик М.В. надавав послуги на підставі укладених Товариством з ним договорів, довіреності були видані Товариством Норику М.В., а ордери на надання правової допомоги були видані самим Нориком М.В. на надання такої допомоги Товариству, а не іншим особам.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги Підприємця у цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції.
Позивачем також заявив до стягнення з Товариства відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
За текстом позовної заяви Підприємець повідомив, що очікує понести витрати на професійну правничу допомогу у орієнтовному розмірі 19 500,00 грн, докази понесення яких будуть подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Представництво інтересів Підприємця у цій справі здійснював адвокат Савчак Я.О. (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №4222 від 26.10.2010) на підставі ордеру серії АА №1196841 від 26.10.2024 та договору про надання професійних правничих послуг адвоката №24-10/2024 від 24.10.2024 (далі - договір правової допомоги).
За умовами договору правової допомоги адвокат (АБ «Савчак») зобов`язався надати клієнту (Підприємцю) юридичні послуги, пов`язані зі стягненням з Товариства заборгованості.
У пункті 1 вступної частини Договору правової допомоги сторонами було погодженого розрахунок гонорару погодинно за ціною 1 500,00 грн, а також погодженого перелік послуг / робіт, їх тривалість та вартість.
22.05.2025 Підприємець та АБ «Савчак» склали акт №1 щодо обсягу наданих послуг та виконаних робіт приймання-передачі професійних правничих послуг, згідно з яким Бюро надало, а клієнт прийняв такі послуги:
1. проведення первинної консультації клієнта відносно порушених питань із вивченням наявних документів (1 год.) - 1 500,00 грн;
2. складання та подання претензії (досудової вимоги) до ПАТ "Ремторгустаткування" про повернення заборгованості за договором про надання правничої (правової) допомоги №03/21 від 05.04.2021 (1 год.) - 1 500,00 грн;
3. складання та подання позовної заяви про стягнення заборгованості по Договору про надання правничої (правової) допомоги та моральної шкоди (4 год.) - 6 000,00 грн.
Оскільки суд першої інстанції відмовив у прийнятті заяви Підприємця від 07.11.2025, а будь-яких інших документів від сторін не надходило, суд зазначив про відсутність підстав для висновку про наявність іншої, ніж зафіксована в акті №1 від 22.05.2025, правової допомоги, наданої в межах справи №910/6644/25 та яка підлягала би розподілу між сторонами в межах цього спору.
Відповідно до ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в т.ч. впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 за змістом ч. 3 ст. 237 ЦК України однією з підстав виникнення представництва є договір.
Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI) адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону №5076-VI).
Закон №5076-VI формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (п. 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц; п. 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).
Велика Палата Верховного Суду зауважує, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у ст. 627 ЦК України.
Частинами 1 та 2 ст. 30 Закону №5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Таким чином, згідно із зазначеною нормою гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру та погодинної оплати.
Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається ч. 1 ст. 30 Закону №5076-VI як «форма винагороди адвоката», але у розумінні ЦК України становить ціну такого договору.
У визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20).
Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Колегія суддів відзначає, що Товариство оскаржує рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог, а тому здійснює перегляд у встановлених ст. 269 ГПК України, в т.ч. щодо розміру присуджених до стягнення з Товариства витрат Підприємця на правничу допомогу.
Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що за результатами розгляду спору у цій справі розподіл очікуваних витрат позивача у розмірі 7 500,00 грн на оплату професійної правничої допомоги необхідно здійснювати пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так, згідно зі ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно, враховуючи часткове задоволення вимог Підприємця до Товариства, стягнення з Товариства на користь Підприємця 5 462,70 грн витрат на правничу допомогу є обґрунтованим та правомірним.
Щодо доводів Товариства про те, що позивач сам є професійним адвокатом, а тому відшкодування витрат на правничу допомогу є штучними та створеними навмисно для покладення на відповідача додаткового тягаря матеріальних втрат, колегія суддів зазначає, що такі доводи нічим не підтверджені. Водночас чинне законодавство не містить заборони адвокатам отримувати правничу допомогу у інших адвокатів.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).
Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).
Судові витрати.
У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за її подання відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта.
Керуючись ст. 74, 129, 269, 275-277, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В : 
1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Ремторгустаткування" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2025 у справі №910/6644/25 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2025 у справі №910/6644/25 залишити без змін. 
3. Судові витрати, пов`язані з поданням апеляційної скарги, покласти на скаржника.
4. Справу повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.
Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст. 287 - 289 ГПК України.
Повний текст постанови складено 27.03.2026. 

Головуючий суддя О.О. Євсіков 

Судді В.А. Корсак

С.О. Алданова