ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1917/26 Справа № 243/6672/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Фалін І. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Агєєва О.В.,
суддів: Гапонова А.В., Красвитної Т.П. 
за участю секретаря судового засідання Кирилішиної В.Д. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро цивільну справу №243/6672/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання права власності на спадкове майно, за апеляційною скаргою представника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - Алєксєєва Дениса Едуардовича на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 01 жовтня 2025 року, ухвалене у складі судді Фаліна І.Ю., -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ГУ ПФУ в Донецькій області про визнання права власності на спадкове майно.
В обґрунтування позову зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасово окупованій території України, у місті Лутугине Луганського району Луганської області, помер її батько ОСОБА_2 , після смерті якого вона прийняла спадщину.
Вказує, що з метою оформлення спадкових прав вона звернулась до нотаріуса. На підставі інформації, наданої ГУ ПФУ в Донецькій області, було оформлено свідоцтва про право на спадщину на суми недоотриманої пенсії за період з 18 червня 2020 року по 31 грудня 2022 року у розмірі 86 601,38 грн та 22 493,41 грн. Проте за період з 2016 року по 18 червня 2020 року відповідач не подав нотаріусу довідки щодо сум пенсії, які належать їй до виплати як спадкоємцю, не здійснив нарахування та виплату недоотриманої пенсії – ні добровільно, ні за результатами її звернень та скарг.
Так відповідач повідомив її, що розрахунок пенсії можливий за останні три роки до моменту звернення. За його даними, пенсійні виплати її батьку проводились 31 березня 2016 року., а з квітня 2016 року виплату було призупинено, і до його смерті її не поновлювали, оскільки батько не звертався з відповідною заявою.
Вважає, що штучне обмеження нарахування та виплати пенсії лише трирічним періодом після смерті пенсіонера є протиправним. Право на недоотримані пенсійні виплати, що виникли за життя пенсіонера, мають бути передані спадкоємцям у повному обсязі – без обмеження строком та незалежно від припинення виплат за життя спадкодавця.
У зв`язку з чим просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на недоотриману пенсію за період з 01 квітня 2016 року по 18 червня 2020 року, на одержання якої за життя мав право ОСОБА_2 1948 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зобов`язати ГУ ПФУ в Донецькій області нарахувати та виплатити позивачу недоотриману спадкодавцем ОСОБА_2 пенсію за період з 01 квітня 2016 року по 18 червня 2020 року.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 01 жовтня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на недоотриману пенсію за період з 01 квітня 2016 року по 18 червня 2020 року, на одержання якої за життя мав право ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зобов`язано ГУ ПФУ в Донецькій області виплатити ОСОБА_1 недоотриману пенсію ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 . Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211, 20 грн. 

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, представник ГУ ПФУ в Донецькій області - Алєксєєв Д.Е. подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що оскаржуване рішення в частині задоволених позовних вимог винесено з порушенням норм матеріального права, на підставі одностороннього та неповного з`ясування всіх обставин, що є підставою для його скасування. 
Зазначає, що відповідно до матеріалів справи ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управлінні ПФУ в Донецькій області (з дислокацією в м.Бахмут) та отримував пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону України від 09 липня 2003 №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон 1058). Мав статус внутрішньо переміщеної особи до 24 лютого 2022 року. В листопаді 2015 року на рахунок банківської установи зарахована пенсія з 01 липня 2014 року по 30 листопада 2015 року. 
Вказує, що Електронна пенсійна справа взята на облік в жовтні 2015 року.
Зазначає, що пунктом 1 постанови Верховної Ради України від 17 березня 2015 року №254 «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджено особливий порядок місцевого самоврядування.
Звертає увагу, що з 01 березня 2016 року виплату пенсії було призупинено на підставі ст.12 Закону України від 20 жовтня 2014 року №1706 «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».
Відповідно до частини другої статті 49 Закону №1058 поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду України протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою ст.35 та ст.46 цього Закону.
Зазначає, що за своє життя ОСОБА_2 за поновленням виплати пенсії не звертався у зв`язку з чим пенсія з березня 2016 року по грудень 2022 року не нараховувались.
Вказує, на запит приватного нотаріуса від 07 червня 2023 року №121/02-14 Головним управлінням було надано повідомлення про недоотриману пенсію ОСОБА_2 за період з 18 червня 2020 року по 31 грудня 2020 року, яка склала 86 601,38 грн (лист від 21 червня 2023 року №0500-0216-8/53296). Також Приватному нотаріусу направлено лист №0500-0216-8/77259 від 12 вересня 2023 року, в якому повідомляється, що сума недоотриманої пенсії ОСОБА_2 після проведеного перерахунку за період з 18 червня 2020 року по 31 грудня 2022 року, з урахуванням раніше наданої інформації складає 22 493,41 грн.
11 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до уповноваженого органу ПФУ та надала заяву №3419 про виплату недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_3 та свідоцтво про право на спадщину за законом. Недоотримана пенсія померлого була розрахована відповідно до вимог статті 46 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період з 03 липня 2020 року по 31 грудня 2022 року. 
Зауважує, що нарахування та виплату пенсії померлому було призупинено з 01 квітня 2016 року, а пенсійну справу було закрито у зв`язку зі смертю пенсіонера. За своє життя останній особисто за поновленням виплати пенсії не звертався. Таким чином, оскільки пенсія після припинення її виплати не нараховувалось для виплати, тому вона не може бути нарахована та виплачена позивачу в рамках спадкування належного спадкодавцю майна, оскільки вказані кошти фактично ОСОБА_3 не належали. 
Вважає, що судом першої інстанції, при розгляді справи, було не в повній мірі досліджені всі аспекти справи та доводи Управління, що у свою чергу, призвело до невірного застосування норм та положень ст.ст.46, 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058, ст.ст.1216, 1218, 1227 ЦК України, а також практики Верховного Суду України. 
У зв`язку з чим просив апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Донецькій області задовольнити, рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 01 жовтня 2025 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 своїм правом на подачу відзиву не скористалась.
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи у судове засідання апеляційного суду не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку.
Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання оскільки, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом видане приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Скрит Л.Г. від 03 липня 2023 року та зареєстрованого в реєстрі за №590 слідує, що спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_2 , 1948 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є його донька– ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у тому числі з урахуванням 1/2 частки, від якої відмовилась дружина спадкодавця ОСОБА_4 .
Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії за період з 18 червня 2020 року по 31 грудня 2022 року у сумі 86 601,38 грн., в зв`язку зі смертю отримувача пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що належала ОСОБА_2 на підставі довідки №0500-0216-8/53296, виданої 21 червня 2023 року ОСОБА_5 , начальником відділу обслуговування громадян №13 (сервісний центр) ГУ ПФУ в Донецькій області.
Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом видане приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Скрит Л.Г. від 11 жовтня 2023 року та зареєстрованого в реєстрі за №1025 слідує, що спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його донька– ОСОБА_1 , у тому числі з урахуванням 1/2 частки, від якої відмовилась дружина спадкодавця ОСОБА_4 . 
Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії після проведення перерахунку за період з 18 червня 2020 року по 31 грудня 2022 року, з урахуванням раніше виданої інформації, що складає 22 493,41 грн., в зв`язку зі смертю отримувача пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що належала ОСОБА_2 на підставі довідки №0500-0216-8/77259, виданої 12 вересня 2023 року ОСОБА_5 , начальником відділу обслуговування громадян №13 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в доповнення до раніше направленої відповіді від 21 червня 2023 року №0500-0216-8/53296.
На заяву позивача від 03 листопада 2023 року, ГУ ПФУ в Донецькій області 24 листопада 2023 року надано відповідь № 23335-21890/Г-02/8-0500/23 з якої слідує, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на обліку в Головному управлінні та отримував пільгову пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України 09 липня 2003 року №1058 - IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як внутрішньо переміщена особа.
За матеріалами електронної справи виплата пенсійних коштів проведена по 29 лютого 2016 року.
З 01 березня 2016 року виплату пенсії призупинено на підставі статті 12 Закону України від 20 жовтня 2014 року №1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». За життя ОСОБА_2 пенсія з березня 2016 року по грудень 2022 року не нараховувалась, так як за поновленням виплати пенсії він не звертався.
На підставі заяви від 04 липня 2023 року №2300 нарахована недоотримана пенсія за померлого ОСОБА_2 відповідно до вимог ст.46 Закону №1058 за період 03 липня 2020 року по 31 грудня 2022 року у розмірі 97 371,09 грн. Нараховані кошти обліковані Головним управлінням та включені до переліку отримувачів станом на 01 січня 2024 року для виплати на умовах окремого порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 10 листопада 2021 року №1165, після затвердження відповідних бюджетних призначень.
На заяву позивача від 03 листопада 2023 року ГУ ПФУ в Донецькій області 30 листопада 2023 року надано відповідь №23854-22616/Г-02/8-0500/23 з якої слідує, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував на обліку в ГУ ПФУ в Донецькій області, як одержувач пенсії за віком, обчисленої відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Мав статус внутрішньо переміщеної особи. Пенсія виплачена по 31 березня 2016 року. Пенсійна справа закрита у зв`язку зі смертю пенсіонера ІНФОРМАЦІЯ_1 .
04 липня 2023 року ОСОБА_1 надала заяву про виплату недоотриманої пенсії за померлого ОСОБА_2 . ГУ проведено розрахунок пенсії померлого ОСОБА_2 відповідно до заяви ОСОБА_1 та з урахуванням статті 46 Закону №1058. 
Сума недоотриманої пенсії за період 01 липня 2020 року по 31 грудня 2022 року в загальному розмірі 97 371,09 грн. ОСОБА_2 нарахована та обліковується ГУ та буде виплачена на умовах окремого Порядку виплати пенсій після затвердження відповідних бюджетних призначень.
На скаргу позивачки від 01 березня 2024 року Департаментом пенсійного забезпечення, страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг ПФУ 04 квітня 2024 року надано відповідь №12708-12502/Г-03/8-2800/24 з якої слідує, що ОСОБА_2 перебував на обліку в ГУ ПФУ в Донецькій області, як внутрішньо переміщена особа. За інформацією Головного управління нарахування пенсії ОСОБА_2 не здійснювалося з квітня 2016 року. Із заявою про поновлення виплат пенсії ОСОБА_2 не звертався. 
04 липня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ в Полтавській області із заявою про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та необхідними документами. Сума недоотриманої пенсії ОСОБА_2 за період з 03 липня 2020 року по 31 грудня 2022 року, розрахованої з урахуванням трьох років від дати звернення ОСОБА_1 за її виплатою до місяця смерті пенсіонера включно, обліковується ГУ в Переліку та підлягає виплаті в межах відповідного фінансового ресурсу, який буде визначено у бюджеті ПФУ на 2024 рік. 
З відповіді ГУ ПФУ в Донецькій області від 03 травня 2024 року № 0500-0202-8/44447 слідує, що недоотримана пенсія померлого ОСОБА_2 була розрахована до вимог ст. 46 Закону України №1058-IV за період з 03 липня 2020 року по 31 грудня 2022 року та склала 107 529,29 грн.
Згідно відповіді Департаменту пенсійного забезпечення, страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг ПФУ від 28 лютого 2025 року №8201-8255/Г-03/8-2800/25 слідує, що частину суми, нарахованої недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_2 , з урахуванням положень Порядку виплати пенсії, не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, в межах наявних з бюджетних призначень, виплачено ОСОБА_1 у жовтні, листопаді та грудні 2024 року. 

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із тих підстав, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч.1 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. 
Обмеження у три роки на виплату нарахованої пенсії за минулий час, передбачені ч.1 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», застосовуються тільки за наявності вини пенсіонера у несвоєчасному отриманні пенсії, тоді як належних і допустимих доказів, які б свідчили про наявність вини спадкодавця у неотриманні пенсії за життя, відповідачем не надано.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов?язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України), крім прав і обов?язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом (1219 ЦК України).
Суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров?я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім?ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини (стаття 1227 ЦК України).
Тлумачення статті 1227 ЦК України свідчить, що цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат.
Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця.
Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення.
Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК).
Відповідно при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). 
Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат та випадки за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV ( далі Закон № 1058-IV) та інших нормативноправових актів України, прийнятих відповідно до цих законів. 
Відповідно до статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. 
Дія інших нормативноправових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються , зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням. 
Порядок виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера встановлений статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058 (далі – Закон №1058). 
Так, сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. 
Аналогічні положення містяться у пункті 2.26 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого ПФУ від 25 листопада 2005 року №22-1, для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть та документи, які підтверджують родинні стосунки та документи які свідчать про проживання з пенсіонером на день його смерті. Члени сім`ї надають паспорт або інші документи, які підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18) вказано, що "підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України".
Тому припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат.

У справі, що переглядається, припинення страхових виплат відбулось за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат.
Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю, а тому спадкоємець ОСОБА_1 відповідно до положень статті 1227 ЦК України має право на отримання страхових виплат у порядку спадкування за законом.
Суд першої інстанції, правильно встановивши обставини справи й вірно застосувавши норми матеріального права, зробив обґрунтований висновок про задоволення позову ОСОБА_1 та зобов?язання ГУ ПФУ в Донецькій області здійснити нарахування та виплату їй, як спадкоємцю, сум страхових виплат за період з 01 квітня 2016 по 18 червня 2020 року, належних спадкодавцю ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.
Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).
Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Доводи відповідача, які ґрунтуються на необхідності застосування в даних правовідносинах ч.1 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є безпідставними, оскільки дана правова норма розповсюджується на правовідносини Фонду з отримувачами пенсій, які є власниками своїх особистих пенсій і за їх життя, та не може бути застосована до спадкових правовідносин, що виникли між сторонами у даній справі.
Доводи апеляційної скарги, що пенсія, після припинення її виплати не нараховувалась, а тому вона не може бути виплачена позивачу в рамках спадкування належного спадкодавцю майна, оскільки вказані кошти фактично ОСОБА_3 не належали, а отже, відсутні підстави для виплати недоотриманої пенсії та страхових виплат, оскільки спадкодавцю належало саме право на отримання вказаних коштів, а не самі кошти, відхиляються колегією суддів, оскільки такі доводи не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.
Інші доводи відповідача на правильність висновків суду першої інстанції не впливають.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди із рішенням суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, суд правильно застосував норми матеріального права у спірних правовідносинах та не допустив порушень норм процесуального права, які б давали підстави для скасування оскарженого судового рішення.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 01 жовтня 2025 року - немає.

Відповідно до ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З огляду на висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - Алєксєєва Дениса Едуардовича - залишити без задоволення. 
Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 01 жовтня 2025 року - залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складено 18.03.2026р.

Головуючий суддя О.В. Агєєв