Справа №-613/579/26  Провадження №-1-кп/613/138/26	

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2026 року        м. Богодухів
Богодухівський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
розглянувши обвинувальний акт у кримінальному провадженні №12026226010000019 від 26.02.2026 у спрощеному провадженні без проведення судового засідання відносно обвинуваченого:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Богодухова Харківської області, українця, громадянина України, з базовою загально середньою освітою,не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , солдата, перебуваючого на посаді кухаря господарчого відділення взводу матеріального забезпечення 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 14.06.2005 Богодухівським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 309 КК України, призначено покарання строком 1 рік обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік; 14.04.2006 Богодухівським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 187 КК України, із застосуванням ст. ст. 70, 71 КК України призначено покарання строком 6 років позбавлення волі; 26.07.2010 Богодухівським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України призначено покарання строком 4 роки 6 місяців позбавлення волі; 27.12.2010 Богодухівським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 115 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України призначено покарання строком 8 років позбавлення волі, звільнений 23.02.2018 з ВК Сумської області (№ 56) за відбуттям строку покарання; 01.10.2025 Основ?янським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 263 КК України, призначено покарання строком 3 роки позбавлення волі,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Наказом № 309 від 23.10.2025 солдата ОСОБА_3 зараховано до тимчасово прибулого особового складу та на котлове забезпечення військової частини НОМЕР_2 . Відповідно до наказу № 320 від 03.11.2025 солдат ОСОБА_3 , зарахований 22.10.2025 до тимчасово прибулого особового складу військової частини НОМЕР_1 , вважається таким, що залишив військову частину 02.11.2025 та виключений з колового забезпечення частини 04.11.2025. Згідно зі ст. 68 Конституції України ОСОБА_3 зобов?язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Мобілізований, який перебуває в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов?язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов?язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.
Проте, солдат ОСОБА_3 , достовірно знаючи свої обов?язки, передбачені зазначеним вище законодавством, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення кримінальний проступок, а саме умисне легке тілесне ушкодження.
Так, 25.02.2026, близько 18:00 години, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , де під час сумісного розпивання спиртних напоїв, діючи з прямим умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому братові ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (відповідно до ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», поширюється сфера дії законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству) з мотивів раптово виниклих особистих неприязних відносин, в ході сварки, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і свідомо бажаючи їх настання, ОСОБА_3 , перебуваючи у положенні стоячи на відстані витягнутої руки навпроти ОСОБА_4 , наніс останньому один удар кулаком правої руки в область лівого ока.
Внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 потерпілому ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження у вигляді синця в області повіки лівого ока, які відповідно до П. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6, відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Отже,  ОСОБА_2 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, тобто  умисне легке тілесне ушкодження.
Прокурор звернувся з клопотанням про розгляд обвинувального акту у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Потерпілий ОСОБА_5 надав письмову заяву щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.
Обвинувачений  ОСОБА_2 надав заяву щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, яка була складена і підписана в присутності захисника ОСОБА_6 .
З огляду на викладені обставини кримінального провадження та беручи до уваги подану  ОСОБА_2 заяву про беззаперечне визнання своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення-проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, його погодження із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та згоду на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, суд, керуючись приписами ст. ст. 381, 382 КПК України, розглядає обвинувальний акт у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду у судовому засіданні.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин суд не досліджував відповідно до ч.2 ст.382 КПК України.
Суд вважає вину обвинуваченого  ОСОБА_2 повністю доведеною.
Його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
Судом досліджені дані, які характеризують особу обвинуваченого  ОСОБА_2 та при цьому встановлено, що він раніше судимий, неодружений, є військовослужбовцем, який проходить службу на посаді кухаря господарчого відділення взводу матеріального забезпечення 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , за місцем проходження військової служби характеризується негативно, на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Обставиною, відповідно ст.66 КК України, що пом`якшує покарання  ОСОБА_2 , суд визнає щире каяття.
Відповідно ст.67 КК України, обставин, що обтяжують покарання  ОСОБА_2 , є рецидив злочинів.
Вирішуючи питання про визначення покарання  ОСОБА_2 , суд враховує характер, ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального проступку, дані, що характеризують особу обвинуваченого, обставину, що пом`якшує його покарання.
З огляду на викладене, суд вважає за можливе призначити покарання  ОСОБА_2 у вигляді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 125 КК України, а саме у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_2 є військовослужбовцем, проходить військову службу у вч  НОМЕР_1 , суд вважає за можливе не застососвувати до обвинуваченого обмежувальні заходи, передбачені статтею 91-1 КК України.
Судові витрати та речові докази по кримінальному провадженню відсутні. 
Керуючись ст. ст. 368, 371, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_2  винним у скоєнні кримінального правопорушення-проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Богодухівський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. ст. 381, 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

СУДДЯ