Справа № 545/2272/25
Провадження № 2/545/259/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.02.2026 року Полтавський районний суд Полтавської області в складі :
головуючого судді Путрі О.Г.,
при секретарі Білик М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначено, що між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 21.06.2023 р. укладено Кредитний договір (оферти) №20.06.2023-100003173. Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі - 8000 грн, що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 21.06.2023 р.; строк, на який надається Кредит - 42 днів з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту - 01/08/2023, продовження строку, на який надається кредит, не передбачене; у позичальника та кредитодавця відсутнє право продовжувати строк кредитування або строк виплати кредиту; процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2,1% за 1(один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит. Зазначає, що ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконано в повному обсязі. У свою чергу ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату подання позовної заяви утворилась заборгованість у розмірі 12966 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». 
У зв`язку з вищевикладеним, позивач прохав суд стягнути з відповідача за Кредитним договором № 20.06.2023-100003173 від 21.06.2023 у розмірі 12966 грн., а також прохав стягнути судовий збір.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.05.2025 року, справу №545/2272/25 передано судді ОСОБА_2.
Рішенням Вищої ради правосуддя № 1466/0/15-25 від 15.07.2025 року суддя ОСОБА_2 звільнений з посади судді Полтавського районного суду Полтавської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.09.2025 року, справу №545/2272/25 передано судді Путрі О.Г.
Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 25.09.2025 року прийнято до провадження цивільну справу та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про дату, час і місце судового засідання для розгляду справи по суті.
15.10.2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому прохав відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказав, що обставина укладення між ним та ТОВ «Споживчий центр» 21.06.2023 р. кредитного договору (оферти) №20.06.2023-100003173 від 21.06.2023 р. стороною позивача недоведена і не підтверджується належними, допустимими і достовірними доказами. Кредитний договір №20.06.2023-100003173 від 21.06.2023р. є недійсним (нікчемним правочином), отже неукладеним. Стверджує, що інформація з довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №20.06.2023-100003173 від 21.06.2023р. не спростовує наведених тверджень з цього приводу, так як не дає можливості перевірити правильність розрахунків. Звертає увагу, що зі змісту копії квитанції Liqpay про електронний переказ коштів від 21.06.2023 року, за договором №20.06.2023-100003173 вбачається, що ідентифікувати відповідача як власника банківської картки та отримувача цих коштів за вказаним документом неможливо. Матеріали справи не містять доказів, що підтверджують причинно-наслідкові зв`язки з платником "Швидкий кредит" і позивачем. Таким чином наведене в сукупності свідчить про недоведеність підстав для стягнення основного боргу в розмірі 8000 грн (а.с. 70-78). 
20.10.2025 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій посилається на те, що відповідач не надав жодного належного доказу, який би стосувався предмету доказування на підтвердження не укладення та не виконання умов кредитного договору. Кредитний договір №20.06.2023-100003173 від 20.06.2023 р. було укладено у електронній формі, що відповідно до норм чинного законодавства прирівнюється до письмової. Стороною відповідача документи, що складають Кредитний договір, підписувались за допомогою одноразового ідентифікатора, який було надіслано у смс-повідомленні на номер, вказаний останнім, як фінансовий - НОМЕР_1. Окрім того, даний номер телефону зазначений як контактний номер телефону відповідача в шапці відзиву на позовну заяву, що підтверджує належність номеру телефона НОМЕР_1 відповідачу. Зазначає, що електронний платіжний засіб відповідач зазначав самостійно в системі, інша інформація щодо рахунку відповідача у позивача відсутня, оскільки зазначена інформація є банківською таємницею якою володіє виключно банк-емітент картки. Квитанція від 20.06.2023 про перерахування коштів, яка міститься в матеріалах справи, є належним доказом, оскільки містить інформацію щодо предмета доказування, як доказ перерахування грошових коштів за кредитним договором. Стверджує, що ТОВ «Споживчий центр» не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, зокрема надання кредитів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, тому не може надати первинні банківські документи, а відтак наданий суду позивачем розрахунок є належним та допустимим доказом заборгованості та її розміру у справі. Крім того, будь-яких претензій щодо невиконання позивачем свого обов`язку по наданню коштів протягом дії договору відповідач не заявляв. Зазначає, що відповідачем у справі були здійснені заходи, спрямовані на визнання боргу, а саме: проведена часткова сплата по вищезазначеному кредитному договору на суму: 2 000,00 грн. від 14.07.2023р.; 90,00 грн. від 25.07.2023р.; при цьому, під час формування довідки про заборгованість та суми позовної вимоги було враховано факт оплати та змінено суму заборгованості. Що є обставиною, яка свідчить про визнання боргу відповідачем (а.с. 88-95).
У судове засідання представник позивача не з`явився, прохав розгляд справи провести за його відсутності (а.с. 95).
Відповідач направив до суду клопотання, згідно якого прохав розгляд справи провести без його участі на підставі наявних у суду матеріалів (а.с. 83)
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом судом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст. ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством.
Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис».
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Таким чином, вищезазначений договір, укладений у відповідності до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.12.2020 у справі №561/77/19.
Судом встановлено, що 21.06.2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір (оферти) № 20.06.2023-100003173 (а.с. 13-зворот -18).
Документи, що складають кредитний договір, підписувались за допомогою одноразового ідентифікатора (С197), який було надіслано у смс-повідомленні на номер, вказаний останнім, як фінансовий - НОМЕР_1. Даний номер телефону зазначений як контактний номер телефону відповідача в шапці відзиву на позовну заяву, що підтверджує належність номеру телефона НОМЕР_1 відповідачу. 
Зі сторони кредитодавця договір підписано КЕП ОСОБА_3 , яка була наділена відповідними повноваженнями на підставі довіреності №1304/23-01 від 13.04.2023 року (а.с. 98).
Згідно довідки ТОВ «Смарт-Мобайл» від 14.10.2025 року вих.№1410/25-1, за даними системи на номер абонента НОМЕР_2 20.06.2023 року о 23:57:54 було доставлено SMS-повідомлення з текстом : «Код ШвидкоГроші: С197» (а.с. 101).
Разом з тим, відповідачем під час укладення кредитного договору № 20.06.2023-100003173 пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного банку.
Доказів на спростування дотримання кредитором процедури проходження позичальником верифікації та ідентифікації особи в особистому кабінеті позичальника, стороною відповідача не надано. 
Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі - 8000 грн; строк, на який надається кредит - 42 днів з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту - 01/08/2023; первинний період користування кредитом - 14 днів з дня його надання; черговий період користування кредитом - кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного періоду; продовження строку, на який надається кредит, не передбачене. У Позичальника та Кредитодавця відсутнє право продовжувати строк кредитування або строк виплати кредиту; процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2.1% за 1(один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку; проценти розраховуються шляхом множення кредиту (залишку Кредиту у разі його дострокового часткового повернення) (база розрахунку) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку.
Відповідно до пункту 4.1. договору, кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача НОМЕР_6.
Згідно квитанції LiqPay ідентифікатора еквайра АТ КБ «ПриватБанк», 21.06.2023 року на платіжний інструмент 414939*57 за договором № 20.06.2023-100003173 перераховано 8000 грн (а.с. 59)
Як вбачається з відповіді АТ «Таскомбанк» від 19.12.2025 року вих.№7622/47.7.-БТ, в АТ«Таскомбанк» ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) відкрито рахунок № НОМЕР_4 у гривнях, операції по ньому здійснювались за допомогою зазначеної в резолютивній частині ухвали банківської платіжної картки № НОМЕР_5 . Підтвердили зарахування 21.06.2023 року о 00:00:34 год на рахунок ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 8000 грн, в підтвердження чого також надано виписку по рахунку. Фінансовий номер телефону ОСОБА_1  НОМЕР_2 та знаходиться в його анкетних даних (а.с. 128-129).
Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, у період з 21.06.2023 року по 01.08.2023 року відповідачу за кредитним договором було нараховано 15 056 грн, з яких: 8000 грн - основний борг, 7056 грн - проценти (8000х 2,1%(за 1 день) х 42 дні= 7056 грн). При цьому відповідачем було здійснення погашення заборгованості в загальному розмірі 2090 грн. У зв`язку з цим, заборгованість відповідача перед позивачем становить 12 966 грн, з яких: 8000 грн - основний борг, 4966 грн - проценти (7056 грн - 2090 грн=4966 грн) (а.с. 9,99-100). Проценти нараховані в межах строку дії кредитного договору .
У свою чергу, відповідачем заборгованість перед банком не спростована, власного контррозрахунку не надано.
Доводи відповідача щодо неукладення кредитного договору № 20.06.2023-100003173 та неотримання кредитних коштів в розмірі 8000 грн не заслуговують на увагу та в повному обсязі спростовані вищенаведеними доказами наданими позивачем та дослідженими судом.
Враховуючи викладене, позивач довів порушення відповідачем умов кредитного договору шляхом неналежного виконання обов`язку з повернення кредитних коштів, сплати процентів. Відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 12 966 грн, а тому позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, які підлягають задоволенню повністю.
Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачена сума судового збору у розмірі 2422,40 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12,13,81,141,259,263-265,352 ЦПК України , суд, -
В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, код за ЄДРПОУ: 37356833) заборгованість за Кредитним договором № 20.06.2023- 100003173 від 21.06.2023 у розмірі 12966 (дванадцять тисяч дев`ятсот шістдесят шість) гривень. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір в сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 коп.
Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту проголошення, а учасниками, що не були присутні при його проголошенні у той же строк з моменту отримання копії рішення.
Суддя:	  	О.  Г.  Путря