Справа № 674/78/26
Провадження № 2-а/674/7/26

РІШЕННЯ
іменем України 
25 березня 2026 року м.Дунаївці

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області 
в складі: судді Посунько Г.А.
секретаря судового засідання Сисак К.М.
з участю: позивача ОСОБА_1 
представника відповідача Файчука А.С.
розглянувши за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дунаївці Кам`янець-Подільського району Хмельницької області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

19 січня 2026 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ГУНП в Хмельницькій області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Позивач ОСОБА_1 посилається в обґрунтування свого позову на те, що постановою серії ЕНА № 6506417 від 13 січня 2026 року, винесеною ПОГ СПД № 1 Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області майором поліції Гринишиним В.А., його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн. за те, що 13 січня 2026 року о 17:12 годин на вулиці Шевченка в м.Дунаївці Кам`янець-Подільського району Хмельницької області він, керуючи автомобілем "ВАЗ 21091", реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п.18.1 ПДР, оскільки наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу не зменшив швидкість та не зупинився, чим створив перешкоду для пішохода, а також порушив вимоги п.2.1 ПДР, оскільки не пред`явив відповідні документи, а саме: посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб.
Позивач ОСОБА_1 з вказаною постановою не згоден та вважає її незаконною, оскільки стверджує, що він не вчиняв адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП. 
Так, 13 січня 2026 року о 17:12 годин на вулиці Шевченка в м.Дунаївці Кам`янець-Подільського району Хмельницької області він, керуючи автомобілем "ВАЗ 21091", реєстраційний номер НОМЕР_1 , наближаючись до пішохідного переходу, знизив швидкість руху та зупинився, щоб дати дорогу жінці-пішоходу, яка переходила дорогу по пішохідному переходу, після чого продовжив рух та був зупинений працівниками поліції. Поліцейські звинуватили його в тому, що він нібито не пропустив жінку-пішохода, чим створив для останньої перешкоди. З відеозапису, який поліцейський надав йому для ознайомлення, вбачається, що крім жінки-пішохода, яку він пропустив, була ще одна жінка-пішохід, але вона не знаходилась на пішохідному переході, а лише наближалась до нього, тому він ніяк не міг створити для неї перешкоди. Поліцейські, не зважаючи на його заперечення, повідомили, що відносно нього буде винесена постанову, яку він може оскаржити в суді. Після цього він заявив усні клопотання про надання йому правової допомоги, про перенесення дати розгляду справи та про бажання надати письмі пояснення. Поліцейські проігнорували всі його клопотання. Крім того, поліцейські почали вимагати від нього посвідчення водія та документи на транспортний засіб. Він повідомив, що причина його зупинки була незаконною, оскільки він не порушував Правил дорожнього руху, тому мав повне право не надавати затребувані поліцейськими документи. Далі поліцейські почали розгляд справи та винесли постанову про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП. Лише після винесення вказаної постанови поліцейські надали йому можливість надати письмові пояснення.
На підставі викладеного позивач ОСОБА_1 просить суд скасувати постанову серії ЕНА № 6506417 від 13 січня 2026 року про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

19 січня 2026 року відкрито провадження у справі за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ та призначено судове засідання, відповідачеві встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.

28 січня 2026 року від відповідача ГУНП в Хмельницькій області надійшов відзив на позовну заяву, яким відповідач заперечив проти позову. Свої заперечення відповідач обґрунтовує тим, що 13 січня 2026 року о 17:12 годин на вулиці Шевченка в м.Дунаївці Кам`янець-Подільського району Хмельницької області позивач ОСОБА_1 , керуючи автомобілем "ВАЗ 21091", реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п.18.1 ПДР, оскільки наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу не зменшив швидкість та не зупинився, чим створив перешкоду для пішохода, а також порушив вимоги п.2.1 ПДР, оскільки не пред`явив відповідні документи, а саме: посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб. За даним фактом ПОГ СПД № 1 Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області майор поліції Гринишин В.А. виніс постанову серії ЕНА № 6506417 від 13 січня 2026 року про накладення на позивача ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст.126 КУпАП - штрафу в сумі 425 грн. Постанова винесена з дотриманням всіх вимог чинного законодавства.
Перед винесенням постанови поліцейським Гринишиним В.А. було розглянуто адміністративну справу, водію ОСОБА_1 було роз`яснено права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. Водія було ознайомлено із винесеною постановою та вручено під підпис копію постанови. 
На спростування доводів, викладених у позовній заяві, надано відеозапис, на якому позивач підтвердив, що він керував транспортним засобом, не зупинився для надання переваги пішоходу та в подальшому не пред`явив на вимогу поліцейського документи, передбачені п.2.1 ПДР.
На підставі викладеного відповідач ГУНП в Хмельницькій області просить суд відмовити в задоволенні позову через необґрунтованість.
До відзиву додано відеозаписи "Video 2026-01-13 at 17.12" та " ОСОБА_1 ", зроблені поліцейськими на місці події 13 січня 2026 року. Відеозаписи приєднано до матеріалів адміністративної справи.

02 лютого 2026 року від позивача ОСОБА_1 надійшов відеозапис "VID_20260201_121305", зроблений ним по відтворенню події 13 січня 2026 року. Відеозапис приєднано до матеріалів адміністративної справи.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позов, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідача ГУНП в Хмельницькій області Файчук А.С. заперечив проти позову, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що 13 січня 2026 року близько 17:00 годин до нього зателефонував його син (позивач) ОСОБА_1 та повідомив, що його зупинили працівники поліції, оскільки він нібито не пропустив пішохода на пішохідному переході. Його син ОСОБА_1 не порушував Правил дорожнього руху. Протягом всього часу розгляду поліцейськими справи він перебував на телефонному зв`язку з своїм сином та надавав йому певні консультації. Він чув, як поліцейські проігнорували вимогу його сина про відкладення розгляду справи для запрошення адвоката.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини 
та визначив відповідно до них правовідносини.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про дорожній рух" регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.
Згідно ч.5 ст.14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.
Згідно п.1.1 ПДР - ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Згідно п.1.3 ПДР - у часники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно п.1.9 ПДР - особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно ч.2 ст.7 КУпАП п ровадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно ч.3 ст.7 КУпАП з астосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч.1 ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
За положеннями п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Згідно ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ч.1 ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

13 січня 2026 року ПОГ СПД № 1 Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області майор поліції Гринишин В.А. виніс постанову серії ЕНА № 6506417 від 13 січня 2026 року, якою притягнув позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП та наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн.
В оскаржуваній постанові вказано, що 13 січня 2026 року о 17:12 годин на вулиці Шевченка в м.Дунаївці Кам`янець-Подільського району Хмельницької області ОСОБА_1 , керуючи автомобілем "ВАЗ 21091", реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п.18.1 ПДР, оскільки наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу не зменшив швидкість та не зупинився, чим створив перешкоду для пішохода, а також порушив вимоги п.2.1 ПДР, оскільки не пред`явив відповідні документи, а саме: посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб.

Стосовно накладення адміністративного стягнення
за ч.1 ст.122 КУпАП.

Частиною 1 статті 122 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно п.18.1 ПДР - водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Згідно ч.2 ст.16 Закону України "Про дорожній рух" водій зобов`язаний, зокрема, надавати переважне право руху пішоходу, який знаходиться на пішохідній доріжці (зебрі). У цьому разі водій зобов`язаний надати можливість пішоходу безпечно перейти дорогу, вулицю.

В судовому засіданні встановлено, що позивача ОСОБА_1 працівники поліції зупинили за порушення вимог п.18.1 ПДР, а саме: за ненадання переваги в русі пішоходу.

Відповідачем надано суду відеозапис "Video 2026-01-13 at 17.12", зроблений з відеореєстратора патрульного автомобіля, на якому зафіксовано проїзд автомобіля "ВАЗ 21091", реєстраційний номер НОМЕР_1 , через пішохідний перехід на вулиці Шевченка в м.Дунаївці Кам`янець-Подільського району Хмельницької області.
На вказаному відеозаписі зафіксовано, як автомобіль позивача наблизився до пішохідного переходу, де зупинився для надання дороги жінці-пішоходу, яка переходила дорогу по пішохідному переходу, після чого продовжив рух.
Дійсно, в момент початку руху автомобіля до пішохідного переходу рухалась інша жінка-пішохід, але вона не знаходилась на пішохідному переході, а лише наближалась до нього.
Відтак, автомобіль позивача продовжив рух, не створюючи жодних перешкод для жінки-пішохода, яка лише наближалась до пішохідного переходу.

Крім того суд звертає увагу на те, що згідно п.4.14 ПДР пішоходам забороняється: а) виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху; б) раптово виходити, вибігати на проїзну частину, в тому числі на пішохідний перехід; в) допускати самостійний, без нагляду дорослих, вихід дітей дошкільного віку на проїзну частину; г) переходити проїзну частину поза пішохідним переходом, якщо є розділювальна смуга або дорога має чотири і більше смуг для руху в обох напрямках, а також у місцях, де встановлено огородження; ґ) затримуватися і зупинятися на проїзній частині, якщо це не пов`язано із забезпеченням безпеки дорожнього руху; д) рухатися по автомагістралі чи дорозі для автомобілів, за винятком пішохідних доріжок, місць стоянки і відпочинку.

Таким чином, суду не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження вини позивача ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Згідно ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, відповідачем не доведено правомірність накладення на позивача ОСОБА_1 адміністративного стягнення за порушення вимог п.18.1 ПДР та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Стосовно накладення адміністративного стягнення
за ч.1 ст.126 КУпАП.

Частиною 1 статті 126 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Згідно п.2.1 ПДР - водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції, Служби безпеки, Управління державної охорони - технічний талон); ґ) чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в Єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або страховий сертифікат "Зелена картка" (на електронному або паперовому носії), виданий іноземним страховиком відповідно до правил міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка".
Згідно п.2.4 ПДР - на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Згідно п.1 ч.1 ст.35 Закону України "Про Національну поліцію" п оліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху.
Згідно ч.3 ст.35 Закону України "Про Національну поліцію" п оліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Вказані положення Закону України "Про Національну поліцію" узгоджуються з приписами Закону України "Про дорожній рух".
Згідно ч.2 ст.16 Закону України "Про дорожній рух" водій зобов`язаний: 
мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб (у разі найму (оренди)/лізингу транспортного засобу замість реєстраційного документа на транспортний засіб водій може мати при собі та пред`являти його копію, вірність якої засвідчено нотаріально, разом з оригіналом або копією договору про найм (оренду)/лізинг транспортного засобу, вірність якої засвідчено нотаріально), а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка"), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством;
виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, а водії військових транспортних засобів - поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами. У випадку подання сигналу про зупинку водій зобов`язаний: а) зупинити транспортний засіб з дотриманням вимог Правил дорожнього руху; б) тримати руки в полі зору поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України і не виходити з транспортного засобу без дозволу;
на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка") або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на паперовому чи електронному носії або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), інші документи, що визначені законодавством.

Відповідачем надано суду відеозапис " ОСОБА_1 ", зроблений з боді-камери поліцейського, на якому зафіксовано як працівники поліції, вважаючи, що позивач ОСОБА_1 порушив Правила дорожнього руху, зупинили його транспортний засіб, поінформували водія про конкретну причину зупинки, роз`яснили права та обов`язки.
Проте, позивач ОСОБА_1 відмовився пред`явити поліцейським документи, зазначені в п.2.1 ПДР, що є порушенням Правил дорожнього руху, за яке встановлена відповідальність частиною першою статті 126 КУпАП.

Суд критично оцінює твердження позивача ОСОБА_1 про те, що працівники поліції проігнорували його клопотання про відкладення розгляду справи для звернення за правовою допомогою.
Так, на відеозаписі " ОСОБА_1 " (проміжок запису з 0:03:47 - 0:03:49) зафіксовано як позивач ОСОБА_1 заявив клопотання про надання правової допомоги. На запитання поліцейського, скільки часу треба чекати на правову допомогу, ОСОБА_1 відповів: "П`ять хвилин".
На відеозаписі " ОСОБА_1 " (проміжок запису з 0:25:02 - 0:25:05) зафіксовано як позивач ОСОБА_1 повідомив поліцейському, що правову допомогу йому надає його батько.
На відеозаписі " ОСОБА_1 " зафіксовано як з моменту зупинки автомобіля позивач постійно знаходився на телефонному зв`язку зі своїм батьком ОСОБА_2 , який надавав позивачу правову допомогу по телефону. Цей факт підтвердив батько позивача ОСОБА_2 , який був допитаний в судовому засіданні як свідок.
На відеозаписі " ОСОБА_1 ", який вівся безперервно, не зафіксовано клопотання позивача ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи.
Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення не було порушено право позивача ОСОБА_1 на захист.

Суд критично оцінює твердження позивача ОСОБА_1 про те, що працівники поліції не надали йому можливості надати пояснення до винесення оскаржуваної постанови.
Дійсно, позивач ОСОБА_1 надав письмові пояснення лише після винесення постанови про накладення на нього адміністративного стягнення.
Разом з тим, на відеозаписі " ОСОБА_1 " зафіксовано як з моменту зупинки автомобіля до моменту винесення оскаржуваної постанови позивач ОСОБА_1 надавав усні пояснення працівникам поліції.
Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення не було порушено право позивача ОСОБА_1 давати пояснення.

Таким чином позивач ОСОБА_1 є винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, та повинен нести відповідальність згідно із законом.

За таких обставин суд приходить до висновку, що постанова серії ЕНА № 6506417 від 13 січня 2026 року в частині накладення на позивача ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст.126 КУпАП не суперечить закону, винесена уповноваженою особою відповідно до визначеної законом процедури, на підставі належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які повністю підтверджено в судовому засіданні. Адміністративне стягнення, яке застосоване до правопорушника, відповідає санкції ч.1 ст.126 КУпАП. Заперечення позивача ОСОБА_1 носять формальний характер та оцінюються судом як спосіб ухилення від адміністративної відповідальності.

Висновок суду.

Згідно п.3 ч.1 ст.288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, встановленими КУпАП.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ч.1 ст.293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову частково.

Суд вважає необхідним скасувати постанову серії ЕНА № 6506417 від 13 січня 2026 року в частині накладення на позивача ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, та закрити справу в цій частині.
Суд вважає необхідним відмовити в задоволенні решти позову про скасування постанови серії ЕНА № 6506417 від 13 січня 2026 року в частині накладення на позивача ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, у виді штрафу в сумі 425 грн., через необґрунтованість.

Керуючись ст.ст.5 - 11, 73 - 77, 90, 241 - 246, 250, 286 КАС України, ч.1 ст.122, ч.1 ст.126, ст.ст.222, 245 - 249, 251, 252, 258, 268, 276, 278 - 280, 283, 287 - 289, 293 КУпАП, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, суд
у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Постанову серії ЕНА № 6506417 від 13 січня 2026 року, винесену поліцейським офіцером громади сектору поліцейської діяльності № 1 Кам`янець-Подільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області майором поліції ОСОБА_3 , в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП - скасувати. 

Справу відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП - закрити.

В задоволенні решти позову в частині скасування постанови серії ЕНА № 6506417 від 13 січня 2026 року, винесеної поліцейським офіцером громади сектору поліцейської діяльності № 1 Кам`янець-Подільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області майором поліції ОСОБА_3 , про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, у виді штрафу в сумі 425 грн. - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення. 

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення апеляційної інстанції.

Повне ім`я та найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області, місцезнаходження по вул.Зарічанська,7 в м.Хмельницький 29017, код ЄДРПОУ - 40108824.

Повний текст судового рішення складено 25 березня 2026 року.

Суддя Посунько Г.А.