ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/2563/25  Номер провадження 22-ц/814/1178/26	Головуючий у 1-й інстанції Савченко Л. І.  Доповідач ап. інст. Лобов О. А.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Лобов О.А.,
судді: Триголов В.М., Дорош А.І.
за участю секретаря судового засідання Грицак А.Я. 
розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Белея Віталія Миколайовича, представника ОСОБА_1 , на рішення Шевченківського районного суду м.Полтави від 20 жовтня 2025 (час ухвалення судового рішення з 09:48:54 год 10 жовтня 2025 року до 14:30:00 год 20 жовтня 2025 року; дата виготовлення повного текста рішення – 20 жовтня 2025 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання спільною сумісною власністю майна та визначення часток у спільній сумісній власності;
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Святецька Ірина Вікторівна, Служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Полтаві ради.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

У С Т А Н О В И В:

У лютому 2025 року ОСОБА_2 звернулась з до суду із вказаним позовом, просила ухвалити рішення, яким:
встановити факт проживання ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу з січня 2014 року по дату реєстрації шлюбу – 05.04.2024 року;
визнати спільної сумісною власністю померлого ОСОБА_5 і ОСОБА_4 легковий автомобіль  Kia Cerato , державний номерний знак НОМЕР_1 ,2006 року випуску, і квартиру АДРЕСА_1 , визначивши за ОСОБА_6 право власності на частину майна із спільної сумісної власності- квартири АДРЕСА_1 , і автомобіля Kia Cerato , державний номерний знак НОМЕР_1 ,2006 року випуску.
В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що з 2014 року вона проживала однією сім`єю та вела спільне господарство з ОСОБА_5 . З 2014 року по 2016 року вони проживали в орендованому будинку у м.Полтаві по провулку Токарному, потім з початку 2016 року по 2022 рік проживали в орендованому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , поки 17.09.2022 року не придбали власне житло за адресою: АДРЕСА_3 , де і проживали весь час до моменту мобілізації та загибелі чоловіка.
Вони з померлим чоловіком не поспішали реєструвати шлюбні відносини, оскільки не вбачали в цьому потреби, і лише після народження доньки ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 та у зв`язку з мобілізацією чоловіка було прийнято рішення про одруження, тому 05.04.2024 року вони з ОСОБА_5 зареєстрували шлюб. 
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 загинув при виконанні бойових завдань із захисту Батьківщини від агресії рф . 
Після смерті чоловіка приватним нотаріусом Святецькою І.В. відкрито спадкову справу на все належне йому майно. ОСОБА_3 , яка доводиться матір`ю померлого, написала відмову від спадщини після сина на користь ОСОБА_8 , оскільки знала і не заперечувала проти того факту, що її син і позивачка проживали однією сім`єю з січня 2014 року по дату реєстрації шлюбу.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Полтави від 20 жовтня 2025 позов ОСОБА_2 задоволений.
Встановлений факт проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу з січня 2014 року по дату реєстрації шлюбу – 05.04.2024 року.
Визнано спільної сумісною власністю померлого ОСОБА_5 і ОСОБА_4 легковий автомобіль  Kia Cerato , державний номерний знак НОМЕР_1 , 2006 року випуску, і квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 33,7 кв.м.
Визнано за ОСОБА_6 право власності на частину майна із спільної сумісної власності - автомобіль Kia Cerato , державний номерний знак НОМЕР_1 , 2006 року випуску, і квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 33,7 кв.м.
Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 1 368 грн. 99 коп.
Стянуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 2 737 грн 98 коп.
Повернуто ОСОБА_2 судовий збір у сумі 1 368 грн 99 коп. з державного бюджету України, сплачений у АТ КБ «Приватбанк» згідно платіжної інструкції 0.0.4213378495.1 від 24.02.2025 року.

В апеляційній скарзі адвокат Белей В.М., представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду скасувати, у задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджується, що суд першої інстанції задовольнив позов виключно на підставі показань свідків зі сторони позивачки, а долучені у справу світлини можуть свідчити лише про факт знайомства позивачки із померлим ОСОБА_5 .
Усупереч сталій судовій практиці суд не дослідив і не встановив обставин придбання спірного майна, зокрема наявність у позивачки доходів. 

У відзиві адвокат Борсук В.В., представник ОСОБА_2 , просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на необгрунтованість її доводів.
У заперечення доводів апеляційної скарги стверджується, що наведені в апеляційній скарзі доводи були досліджені судом першої інстанції, який дав належну оцінку встановленим обставинам, зокрема, суд, дотримуючись правил оцінки доказів, врахував не тільки показання свідків, але і письмові докази, які у сукупності із поясненнями сторін, у тому числі визнання позову однією із відповідачок, підтверджують доводи позовної заяви. 

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав:
Відповідно п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права. 
Судом першої інстанції встановлено, що з 2014 року по день смерті ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 і ОСОБА_5 проживали разом однією сім?єю без реєстрації шлюбу.
ІНФОРМАЦІЯ_4 у ОСОБА_5 і ОСОБА_10 народилася донька ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Київським відділом ДРАЦС у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 08 лютого 2023 року, а/з 59 (а.с.22).
05 квітня 2024 року ОСОБА_5 і ОСОБА_11 уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 05 квітня 2024 року, виданого Карлівським відділом ДРАЦС у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, а/з 30 (а.с.23).
ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 помер, що слідує із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого Київським відділом ДРАЦС у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 19 вересня 2024 року, а/з 1021 (а.с.25).
З довідки про причину смерті від 18.09.2024 року слідує, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 від множинних сліпих проникаючих осколкових поранень голови, тулуба та кінцівок. Вибухова травма. Ушкодження внаслідок військових дій, спричинені іншими видами вибухів та осколків (а.с.26).
З копії свідоцтва про поховання ОСОБА_5 від 19.09.2024 року вбачається, що воно видане на ім`я ОСОБА_2 (а.с.27).
Згідно копії договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Колотіловим О.М. 18.09.2022 року, ОСОБА_5 купив квартиру АДРЕСА_1 (а.с.51-54).
З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 вбачається, що ОСОБА_5 є власником транспортного засобу Kia Cerato , державний номерний знак НОМЕР_1 , 2006 року випуску, дата реєстрації 02.07.2019 року (а.с.81).
Після смерті ОСОБА_5 приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Святецькою І.В. відкрито спадкову справу № 135/2024. Із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 звернулись дружина ОСОБА_2 (а.с.140), дочка ОСОБА_1 (а.с.152-153), ОСОБА_3 , яка є матір`ю померлого ОСОБА_5 , відмовилась від прийняття належної їй частки в спадщині на користь дочки померлого ОСОБА_8 (а.с.157).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції визнав доведеним факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу позивачки ОСОБА_2 із ОСОБА_5 з 2014 року по дату реєстрації шлюбу 05.04.2024 року, ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету на підставі досліджених доказів: 
довідки № 932, виданої КП «ЖЕО №2» 25.09.2024 р., згідно якої власником квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_5 , який зареєстрований за вказаною адресою 25.04.2023 р. та загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вказаною адресою з 25.04.2023 року зареєстрована його донька ОСОБА_8 , дружина ОСОБА_2 проживає без реєстрації (а.с.21).
показань свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ,
фотокарток, датованих за період з 2014 року по 2024 рік (а.с.30-33),
реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов?язкового державного соціального страхування, згідно якого ОСОБА_2 з 2014 по 2016 р.р. працювала та отримувала доходи (а.с.178-180).
сертифікатів від 12 травня 2019 року та 01 червня 2019 року, згідно яких ОСОБА_22 закінчила курси з нарощуванні вій (а.с.181-182).
Суд врахував те, що мати померлого ОСОБА_5 – ОСОБА_3 (а.с.159), відмовилася від своєї частки у спадщині на користь молодшої доньки сина – ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.157), та у судовому засіданні наполягала на тому, що перебувала із сином в близьких родинних стосунках та достеменно знає, що з 2014 року він проживав однією сім?єю із ОСОБА_2 .

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд керується такими міркуваннями.
Згідно ч.1, ч.2 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Відповідно ч.4, ч.5 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Позовні вимоги і рішення суду першої інстанції про визнання спірного майна - квартири і автомобіля, спільною сумісною власністю. 
У постанові ВП ВС від 23 січня 2024 року (справа № 523/14489/15-ц) викладені такі висновки щодо застосування норми права у спірних правовідносинах, які не враховані судом першої інстанції.
«70.Велика Палата Верховного Суду вважає, що при розгляді справ про поділ спільного сумісного майна подружжя (жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі) встановлення обсягу спільно нажитого майна є передусім питаннями доведення відповідних обставин, спростування чи неспростування презумпції спільної сумісної власності, які суд вирішує в мотивувальній частині свого рішення. Більше того, відповідне судове рішення лише підтверджує наявність режиму спільного сумісного майна, і для такого підтвердження заявлення вимоги про визнання певних об`єктів спільним сумісним майном та, як наслідок, зазначення в резолютивній частині судового рішення про таке визнання не є необхідним. Ефективним способом захисту за таких умов є саме вирішення вимоги про поділ спільного сумісного майна.»
Суд першої інстанції у мотивувальній частині рішення правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обгрунтованих висновків у питанні встановлення обсягу спільного майна, проте помилково у резолютивній частині вказав про визнання об?єктами права спільної сумісної власності автомобіля Kia Cerato , державний номерний знак НОМЕР_1 , 2006 року випуску, і квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 33,7 кв.м.
У зв?язку із наведеним рішення суду першої інстанції слід змінити, виключивши із його резолютивної частину указівку про визнання квартири і автомобіля об?єктами права спільної сумісної власності позивачки і ОСОБА_5 .
Відповідно до ст.74 СК України на майно, що є об?єктом права спільної сумісної власності жінки і чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.
Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною підставою для виникнення у них майнових прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.
Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловіку, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю.
Для визнання осіб такими, що проживають однією сім`єю, крім факту спільного проживання, важливі також: наявність спільного бюджету, спільного харчування, придбання майна для спільного користування; участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставини, які засвідчують реальність сімейних відносин.
Презумпція спільності права власності в силу положень статті 74 СК України поширюється й на майно, придбане в період проживання жінки та чоловіка однією сім`єю без реєстрації шлюбу.
Обов?язок спростування такої презумпції покладається на осіб, які заперечують факт набуття у спільну власність майна особами, які проживали у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. 
У постанові від 18 березня 2020 року (справа № 129/1033/13) Велика Палата Верховного Суду наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. 
Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний.
Такий підхід в оцінці доказів є сталим у судовій практиці. 
У цій справі суд першої інстанції, вирішуючи спір, виконав вимоги ст.89 ЦПК України, дав належну оцінку усім доказам у їхній сукупності і взаємозв?язку. При цьому суд першої інстанції обгрунтовано акцентував увагу на тому, що відповідачка ОСОБА_3 – мати ОСОБА_5 , підтвердила обставини, на які посилалася позивачка, визнала позов. Разом з тим, відповідачка ОСОБА_1 , старша дочка ОСОБА_5 , не спростувала належними, допустимими, достатніми і достовірними доказами як фактичне перебування у шлюбі ОСОБА_5 і ОСОБА_2 , так і презумпцію спільності права власності.

Апеляційна скарга не містить послань на обставини, підтверджені відповідними доказами, які б спростовували висновки суду, як і не містить посилань на обставини. які є обов?язковою підставою для скасування рішення суду. 

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд 
у х в а л и в:

Апеляційну скаргу адвоката Белея Віталія Миколайовича, представника ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м.Полтави від 20 жовтня 2025 змінити, а саме виключити з його резолютивної частини указівку про визнання об?єктами права спільної сумісної власності померлого ОСОБА_5 і ОСОБА_4 легкового автомобіля  Kia Cerato , державний номерний знак НОМЕР_1 ,2006 року випуску, і квартири АДРЕСА_1 .

В іншій частині Шевченківського районного суду м.Полтави від 20 жовтня 2025 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 02 березня 2026 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: В.М.Триголов

А.І. Дорош