ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА	

справа № 753/6897/25
провадження № 2-а/753/90/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2026 р. Дарницький районний суд м. Києва під головуванням судді Осіпенко Л.М., 
за участю: 
секретаря судового засідання - Петрової Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Дарницького районного суду міста Києва справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
В обґрунтування позову зазначив, що постановою серії ЕНА № 4357508 від 26.03.2025 року, інспектором 2 взводу 6 роти 4 батальйону полку 1 Управління патрульної поліції в м. Києві старшим лейтенантом поліції Радченко В.В., його було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено штраф у розмірі 340,00 грн.
Позивач вважає оскаржувану постанову незаконною та протиправною, з огляду на наступне.
Так, в оскаржуваній постанові фабула адміністративного правопорушення викладена з посиланням на частину 2 статті 121 КУпАП, тоді як йому фактично інкриміновано вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою цієї статті, що свідчить про невідповідність змісту постанови її правовій кваліфікації.
Крім того, у постанові інспектор зазначив про порушення пункту 31.7 Правил дорожнього руху України, однак конкретний підпункт цього пункту, вимоги якого нібито були порушені, у постанові не наведено, що унеможливлює чітке визначення суті інкримінованого порушення.
Позивач зазначає, що його було притягнуто до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом із тріщиною на лобовому склі. Водночас, на його думку, наявність такої тріщини не віднесена Правилами дорожнього руху України до переліку технічних несправностей, за яких експлуатація транспортного засобу забороняється. Зазначає, що наявність такого дефекту скла свідчить про його пошкодження, а не про технічну несправність автомобіля в цілому. Крім того, вказана тріщина на лобовому склі розміщена з боку пасажирського місця.
Посилання інспектора на п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010 вважає неревалентним, оскільки у актуальній редакції наказу Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України 30.04.2024 року № 396 взагалі відсутнє посилання на цей пункт.
З огляду на викладене, просить суд визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА № 4357508 від 26.03.2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, закрити провадження у справі про притягнення його адміністративної відповідальності, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення та стягнути з відповідача на його користь судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 605,60 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. (а.с. 1-25).
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 11.06.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін (а.с. 30).
30.06.2025 року представник відповідача Департаменту патрульної поліції Лук`янчук А.В. звернувся до суду із відповіддю на відзив. В обґрунтування заперечень проти позову посилався на те, що у відповідності до п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010 на вітровому склі колісного транспортного засобу не дозволено сколи в зоні роботи склоочисників. Під час складення постанови, працівниками поліції було здійснено запис події на бодікамери, проте зі спливом часу, відеозапис не зберігся. На фотознімках, які є в матеріалах справи вбачається, що дійсно, на лобовому склі була тріщина в зоні роботи склоочисників, що є безумовним доказом вчинення правопорушення, через що і була винесена оскаржувана постанова. Заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. вважає необґрунтовано завищеним, оскільки у 15 разів перевищує суму штрафу, та таким, що явно не відповідає критерію співмірності та розумності. Виготовлення додатків до позову, не вимагають спеціальних знань в галузі права, а представництво адвоката у спрощеній процедурі розгляду справи є необґрунтованим. З огляду на викладене, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 43-52).
У судове засідання сторони та їх представники не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представники сторін звернулись до суду із заявами, в яких просили розглядати справу без їх участі та без участі сторін.
На підставі ч. 4 ст. 229 КАС України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, які мають значення для вирішення спору, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд встановив наступне.
Відповідно ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).
Судом встановлено, що 26.03.2025 року інспектором 2 взводу 6 роти 4 батальйону полку 1 Управління патрульної поліції в м. Києві старшим лейтенантом поліції Радченко В.В., стосовно позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4357508, у відповідності до якої позивача визнано винним за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. (а.с. 11).
Як вбачається з фабули оскаржуваної постанови, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом в якого була тріщина лобового скла в зоні роботи склоочисників, чим порушив п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010, бодікамера а_472104, чим порушив п. 31.4. ПДР України - керування водієм транспортним засобом, технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації. 
Наявність пошкоджень лобового скла автомобіля «Ford» д.н.з. НОМЕР_1 у зоні роботи склоочисників також підтверджується наданими позивачем фотокартками, які були досліджені судом у судовому засіданні.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначений Правилами дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, зі змінами та доповненнями.
Частиною 1 ст. 10 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що до компетенції власників транспортних засобів, зокрема, належить здійснення заходів щодо розвитку, експлуатації та утримання у справному технічному стані транспортних засобів.
Згідно з пп. 31.1 ПДР України, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.
Відповідно до пп. 6.8.5 Національного стандарту України «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» ДСТУ 3649:2010, на вітровому склі колісних транспортних засобів не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.
Перелік технічних несправностей і невідповідностей вимогам, за яких згідно із законодавством забороняється експлуатація транспортних засобів, визначений у п. 31.4 Правил дорожнього руху.
Зокрема, у відповідності до пп.пп. «а», «в» п. 31.4.7 Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів якщо немає передбачених конструкцією транспортного засобу стекол, дзеркал заднього виду; встановлено на скло додаткові предмети або нанесено покриття, які обмежують оглядовість з місця водія, і погіршують його прозорість, крім самоклейної мітки радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом, яка розміщується в правій верхній частині вітрового скла (на внутрішньому боці) транспортного засобу, що підлягає обов`язковому технічному контролю.
Однак, ч. 1 ст. 121 КУпАП передбачено відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.
Так, у розумінні Правил дорожнього руху тріщина на склі автомобіля позивача не віднесена до технічної несправності автомобіля, за наявності якої забороняється його експлуатація. Фактично наявність вказаного дефекту скла свідчить про його пошкодження, а не про технічну несправність транспортного засобу.
Частиною 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Так, враховуючи викладене вбачається, що вказані обставини свідчать про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 121 КУпАП.
Разом з цим, суд зазначає, що відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Положеннями ст. 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Отже, вина водія у порушенні Правил дорожнього руху повинна доводитись певними доказами, серед яких показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, пояснення свідків тощо.
Разом з тим, будь-яких належних і допустимих доказів, які б слугували підтвердженням того, що позивач керував транспортним засобом саме в технічно несправному стані відповідачем суду не надано.
При цьому, суд враховує, що особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).
Беручи до уваги те, що будь-яких належних і допустимих доказів, які б беззаперечно свідчили про вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, відповідачем до суду не надано, суд змушений приймати рішення на підставі наявних доказів і констатувати, що факт порушення позивачем вимог ч. 1 ст. 121 КУпАП не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що спірна постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4357508 від 26.03.2025 за ч. 1 ст. 121 КУпАП є необґрунтованою та підлягає скасуванню, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закриттю.
Частиною першою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, які не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, з бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути суму понесених судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 605,60 грн.
Водночас, при вирішенні справи суд не вирішує питання про розподіл судових витрат, яке буде вирішено в окремому судовому засіданні з ухвалення додаткового рішення відповідно до вимог ст. 252 КАС України.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 122, 251, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 139, 205, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,- 

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4357508 від 26.03.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ), у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.
Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.
Стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 суму понесених судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 КАС України.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про учасників справи: 
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Департамент патрульної поліції, код ЄДРПОУ 40108646, адреса місцезнаходження: 03048, Україна, місто Київ, вулиця Федора Ернста, будинок 3.

Суддя:           Осіпенко Л.М.