ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
Іменем України
10 лютого 2026 року
м. Харків
справа № 641/5640/24
провадження № 22-ц/818/1697/26
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В.
суддів: Мальованого Ю.М., Тичкової О.Ю.,
за участю секретаря: Шнайдер Д.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харків цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Харківобленерго» про захист прав споживачів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Слобідського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2025 року, постановлену під головуванням судді Онупко М.Ю., – 
в с т а н о в и в :
У серпні 2024 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут», третя особа: Акціонерне товариство «Харківобленерго», про захист прав споживачів.
Ухвалою Слобідського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут», третя особа: Акціонерне товариство «Харківобленерго» про захист прав споживачів, – залишено без розгляду.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу повернути до суду першої інстанції для подальшого провадженні у справі.
В обґрунтування апеляційних вимог, позивачі посилаються на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Вважають, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, підлягає сплаті судовий збір в розмірі 1% від ціни позову, який ними сплачено, оскільки всі їх чотири позовні вимоги є майновими. Вважають, що підлягають звільненню від сплати судового збору, на підставі положень ч.3 ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів», як активні споживачі – замовники енергосервісу, оскільки право продавати надлишки згенерованої електроенергії, на думку позивачів, ніяким чином не позбавляють їх статусу споживачів послуг відповідача, а тому, не позбавляють їх права на звільнення від сплати судового збору. На підставі вищевикладеного, просять скасувати ухвалу.

Представник АТ «Харківобленерго» подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими, які ґрунтуються на власних припущеннях та суперечать доказам, які знаходяться в матеріалах справи та просить відмовити в їх задоволенні і залишити в силі оскаржувану ухвалу суду від 21.11.2025 року. Вважає, що суд обґрунтовано залишив позовну заяву без руху, оскільки позивачі не можуть бути звільнені від сплати судового збору на підставі ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки позивачі, укладаючи договір з постачальником універсальних послуг про продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом, набули статусу активного споживача, і за предметом спору є виробниками та продавцями товару (електроенергії), а не споживачами, а тому, на правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі, норми Закону України «Про захист прав споживачів», не поширюються.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішень суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Залишаючи без розгляду позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивачами не виконані вимоги ухвали від 30.10.2025 року в повному обсязі у встановлений судом строк, саме – додатково не сплачено судовий збір у розмірі 622, 71 грн., , у зв`язку з чим слід залишити позовну заяву без розгляду.
Проте, такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи. 

З матеріалів справи вбачається, що у серпні 2024 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до Акціонерного товариства «Харківобленерго», третя особа Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут» про захист прав споживачів,в якому просилизвільнити їх від сплати судового збору на підставі положень ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів»; стягнути з ПрАТ «Харківенергозбут» на користь ОСОБА_2 вартість отриманої електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством згідно договору від 16.02.2022 року за № 630000013382 за жовтень - листопад 2022 року в розмірі 226 406,86 грн., стягнути з ПрАТ «Харківенергозбут» на користь ОСОБА_1 вартість отриманої електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством згідно договору від 26.10.2021 року за № 630000013383 за жовтень - листопад 2022 року в розмірі 189 249,08 грн., стягнути з ПрАТ «Харківенергозбут» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 80 000 грн., стягнути з ПрАТ «Харківенергозбут» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. 

25.11.2024 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з клопотанням, в якому просили залучити ПрАТ «Харківенергозбут» в якості відповідача у справі, а АТ «Харківобленерго» в якості третьої особи.

Ухвалою суду від 28.01.2025 року клопотання позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про заміну відповідача, третьої особи – задоволено. Замінено неналежного відповідача - Акціонерне товариство «Харківобленерго» у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Харківобленерго», третя особа: Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут» про захист прав споживачів, належним відповідачем - Приватним акціонерним товариством «Харківенергозбут».

Ухвалою суду від 24 жовтня 2025 року задоволено клопотання представника третьої особи: АТ «Харківобленерго» - Корякіна М.І., про залишення без руху позовної заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут», третя особа: Акціонерне товариство «Харківобленерго» про захист прав споживачів, у зв`язку з відсутністю сплати позивачами судового збору, а вказану позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 – залишено без руху для сплати кожним з позивачів судового збору, за подання кожним з них, двох вимог майнового характеру.

На виконання ухвали суду від 24.10.2025 позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надано заяву про усунення недоліків від 29.10.2025 року, в якій зазначено про сплату ними судового збору в розмірі 5956,25 грн. та долучено копію квитанції ID: 9081-8990-0512-9857 від 26.10.2025 року.

Ухвалою суду від 30.10.2025 року вказану позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без руху, з необхідністю кожному із позивачів, у встановлений законом строк, усунути вказані в ухвалі недоліки позовної заяви, а саме: позивачу ОСОБА_2 – за вимоги майнового характеру в розмірі 226 406,86 грн., – сплатити судовий збір в розмірі 2264,07 грн., за вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 80 000 грн., – сплатити судовий збір у розмірі 1211,20 грн., та позивачу ОСОБА_1 : за вимоги майнового характеру в розмірі 189 249,08 грн., – сплатити судовий збір в розмірі 1892,49 грн., за вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 80 000 грн., – сплатити судовий збір у розмірі 1211,20 грн., надавши докази на підтвердження сплати судового збору окремими платіжними документами кожним із позивачем.

Ухвалою суду від 20 листопада 2025 року вказану позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без розгляду, відповідно до вимог п.13 ст.187 ЦПК України, у зв`язку з тим, щопозивачами не усунуто недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що ухвалою від 30.10.2025 року визначено позивачам, виходячи з заявлених ними в уточненій позовній заяві вимог, кожному з них сплатити судовий збір, а саме: 
позивачу ОСОБА_2 – за вимоги майнового характеру в розмірі 226 406,86 грн., сплатити судовий збір в розмірі 2264,07 грн., за вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 80 000 грн., – сплатити судовий збір у розмірі 1211,20 грн.,
позивачу ОСОБА_1 – за вимоги майнового характеру в розмірі 189 249,08 грн., – сплатити судовий збір в розмірі 1892,49 грн.; за вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 80 000 грн., – сплатити судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Таких висновків суд дійшов, виходячи з того, що позивачами в уточненій позовній заяві заявлено вимоги про стягнення з ПрАТ «Харківенергозбут» на користь ОСОБА_2 – вартості отриманої електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством, згідно договору від 16.02.2022 року за № 630000013382 за жовтень-листопад 2022 року в розмірі 226 406,86 грн.; на користь ОСОБА_1 – вартості отриманої електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством, згідно договору від 26.10.2021 року за № 630000013383 за жовтень-листопад 2022 року в розмірі 189 249,08 грн., а також вимог щодо стягнення з ПрАТ «Харківенергозбут» на користь ОСОБА_2 моральної шкоди – в розмірі 80 000 грн., а на користь ОСОБА_1 – моральної шкоди в розмірі 100 000 грн.

Позивачам ухвалою суду від 30.10.2025 року було визначено конкретний розмір судового збору, що підлягає сплаті кожним із них. Оскільки позивачами 20.11.2025, на виконання ухвали від 30.10.2025, сплачено лише судовий збір на загальну суму 5956,25 грн., згідно квитанції 9081-8990-0512-9857 від 26.10.2025, а доказів додаткової сплати судового збору у розмірі 622,71 грн. позивачами до суду надано не було, суд дійшов висновку, що позовну заяву слід залишити без розгляду.

Колегія суддів з вказаним висновком суду першої інстанції не погоджується з наступних підстав.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільних процесуальних правовідносин та їх гарантій.
Вимоги щодо форми і змісту позовної заяви визначені у статті 175 ЦПК України.
Згідно з частинами першою-третьою статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановлюється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Якщо позивач відповідно до ухвали суду в установлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Відповідно до частини 4 статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч.ч. 11-13 ст.187 ЦПК України, суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали. Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору врегульовано Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011р. № 3674-VI.

Статтями 3 і 4 Закону № 3674-VI визначено об`єкти справляння судового збору, його розміри та перелік позовних заяв чи інших заяв, передбачених процесуальним законодавством, за подання яких судовий збір не справляється.
Згідно п.1 ч.2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір» ставка за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою – підприємцем, складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об`єктом справляння судового збору. За подання додаткових заяв, у яких збільшується розмір позовних вимог, недоплачена сума судового збору також підлягає сплаті.
У разі об`єднання позовних вимог, відповідно до статті 126 ЦПК, а також у випадках подання позовної заяви одним чи кількома позивачами (співпозивачами) до одного або кількох відповідачів судовий збір обчислюється із загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно до заявлених кожним із них вимог окремим платіжним документом (частина шоста статті 6 Закону № 3674-VI). Разом з тим, Закон не містить заборони сплати усієї суми судового збору одним із кількох позивачів у справі; визначальним у такому разі є факт надходження усієї належної до сплати суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У випадку, якщо один із позивачів звільнений від сплати судового збору, загальна сума збору зменшується пропорційно до заявлених ним вимог.
Відповідно до пункту 11, вказаної Постанови Пленуму, розміри ставок судового збору визначаються з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна позовна заява, інша заява і скарга подані до суду. Це стосується, зокрема, і випадків, коли заява про забезпечення позову або доказів, апеляційна чи касаційна скарга подаються пізніше. При цьому ставки судового збору також визначаються розміром мінімальної заробітної плати, встановленої у році, коли позовну заяву, іншу заяву і скаргу було подано до суду.
Наведене дає підстави для висновку про те, що у разі об`єднання позовних вимог, відповідно до статті 126 ЦПК, а також у випадках подання позовної заяви одним чи кількома позивачами (співпозивачами) до одного або кількох відповідачів судовий збір обчислюється із загальної суми позову.
В ухвалі суду від 24.10.2025 року, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для звільнення позивачів від сплати судового збору за подання позовної заяви на підставі частини 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», та дійшов висновку, що кожному з позивачів необхідно сплатити судовий збір, виходячи з заявлених ними в уточненій заяві позовних вимог, а саме : позивачу ОСОБА_2 – за вимоги майнового характеру в розмірі 226 406,86 грн., сплатити судовий збір в розмірі 2264,07 грн., за вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 80 000 грн., – сплатити судовий збір у розмірі 1211,20 грн., а позивачу ОСОБА_1 – за вимоги майнового характеру в розмірі 189 249,08 грн., – сплатити судовий збір в розмірі 1892,49 грн.; за вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 100 000 грн., – сплатити судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Тобто, судом було зазначено про необхідність сплати судового збору за чотири позовні вимоги майнового характеру у загальному розмірі 6578,96 грн ( ОСОБА_2 у розмірі 2264,07+1211,20= 3475,27 грн. та ОСОБА_1 1892,49+1211,20= 3103,69 грн)
Проте, такі висновки суду не відповідають вимогам закону. 
Як вбачається зі змісту заявлених позивачами уточнених вимог, загальна ціна позову складає 595 655, 94 грн., враховуючи, що позивачами було заявлено позовні вимоги в об`єднаному позові до одного відповідача, що з урахуванням положень п.1 ч.2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір» та роз`яснень, які містяться в Постанові Пленуму №10 від 17.10.2014, свідчить про те, що судовий збір в даному випадку обчислюється із загальної суми позову (595 655, 94 грн ) і складає 1 відсоток від ціни позову, а саме – 5956, 55 коп.
Виходячи з наданої позивачами квитанції №9081-8990-0512-9857 від 26.10.2025 року, доданої до заяви позивачів на виконання ухвали суду від 24.10.2025 року, ОСОБА_2 сплачено судовий збір у розмірі 5956,25 грн. (а.с. 170-171), що дорівнює одному проценту від загальної ціни позову.
За таких обставин, висновки суду щодо необхідності позивачам доплатити судовий збір у сумі 622,71 грн., є помилковими, та як наслідок, помилкове залишення позовної заяви без розгляду, на підставі вимог п.13 ст.187 ЦПК України.
Разом з тим, колегія суддів погоджується, що підстави для звільнення позивачів від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» відсутні.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції про залишення позовної заяви без розгляду, підлягає скасуванню, а апеляційна скарга – задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до пункту 6 частини 1статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до положень статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст.367,368, 374, 376,381,382-384,389,390 ЦПК України, суд, – 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , – 
задовольнити.

Ухвалу Слобідського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2025 року, – скасувати,направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий:    О.В. Маміна

Судді:   Ю.М. Мальований

О.Ю. Тичкова