Справа № 448/911/25 Головуючий у 1 інстанції: Гіряк С.І. 
Провадження № 22-ц/811/4491/25 Доповідач в 2 інстанції: Савуляк Р.В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

06 квітня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
Головуючого судді: Савуляка Р.В.
суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.
секретаря: Іванової О.О. 
з участю: представника ОСОБА_1 - Кота В.Ю. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - Кота Володимира Юліановича на додаткове рішення Мостиського районного суду Львівської області від 01 грудня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом виселення.
Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 29 жовтня 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення - задоволено частково.
Зобов`язано ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 в користування житловим приміщенням, а саме, квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .
Вселити ОСОБА_1 в квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
В задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання ОСОБА_3 надати ОСОБА_1 ключі від вхідних дверей до даної квартири - відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 понесені нею витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211.20 грн.
У листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення.
Заяву мотивувала тим, що судом не вирішено питання щодо відшкодування їй понесених витрат на професійну правничу допомогу, надану їй у зв`язку з розглядом даної справи на підставі договору про надання правової допомоги № 7/03/2025 від 22 березня 2025 року, укладеного між нею та адвокатом Котом В.Ю.
Вартість наданих адвокатом послуг згідно з актом виконаних робіт становить 15000 грн, які сплачені нею, а відтак підлягають стягненню з відповідача на її користь.
З наведених підстав просила ухвалити додаткове рішення у справі, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу в розмірі 15000 грн.
Додатковим рішення Мостиського районного суду Львівської області від 01 грудня 2025 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом виселення - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 грн.
В решті вимог відмовлено.
Додаткове рішення Мостиського районного суду Львівської області від 01 грудня 2025 року оскаржила представник ОСОБА_1 - Кіт Володимир Юліанович .
В апеляційній скарзі покликається на те, що умовами договору про надання правової допомоги № 7/03/2025 від 22 березня 2025 року передбачена вартість послуг адвоката з розрахунку 1000 грн за одну годину юридичних консультацій та 1500 грн за написання позовної заяви та участі в судових засіданнях, а в попередньому (орієнтовному) розрахунку суми судових витрат зазначено, що позивачка очікувала понести судові витрати в розмірі понад 10 000 грн.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 грн, крім договору про надання правової допомоги, надано додаткову угоду до договору, акт про виконання умов договору, квитанції про оплату послуг адвоката, а висновок суду щодо неспівмірності суми витрат на професійну правничу допомогу не відповідає обставинам справи.
Суд може зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. 
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.
Час, затрачений адвокатом на дорогу для участі в судовому засіданні є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації на рівні з іншими витратами.
Просить додаткове рішення Мостиського районного суду Львівської області від 01 грудня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву задовольнити повністю. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.
Стягуючи з ОСОБА_3  на користь ОСОБА_1 компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що заявлена позивачкою сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 грн є необґрунтовано завищеною, а відтак, враховуючи складність справи та обсяг наданої правничої допомоги, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 6000 грн, оскільки такий розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідає критеріям розумності та справедливості. 
Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції в повній мірі погодитися не може з огляду на таке.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати
Статтею 59 Конституції України гарантовано право на професійну правничу допомогу, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.
Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Статтею 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. Договір про надання правової допомоги може вчинятися усно у випадках: 1) надання усних і письмових консультацій, роз`яснень із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди); 2) якщо клієнт невідкладно потребує надання правової допомоги, а укладення письмового договору за конкретних обставин є неможливим - з подальшим укладенням договору в письмовій формі протягом трьох днів, а якщо для цього існують об`єктивні перешкоди - у найближчий можливий строк. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги може укладатися на користь клієнта іншою особою, яка діє в його інтересах. Особливості укладення та змісту контрактів (договорів) з адвокатами, які надають безоплатну правову допомогу, встановлюються законом, що регулює порядок надання безоплатної правової допомоги. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики (стаття 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачка надала договір про надання правової допомоги № 7/03/2025 від 22 березня 2025 року, додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 22 березня 2025 року та акт про виконання умов договору про надання правової допомоги, складений 30 жовтня 2025 року.
Пунктом 1.1. договору про надання правової допомоги № 7/03/2025 від 22 березня 2025 року передбачено, що адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а замовник зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені сторонами в справі про усунення перешкод в користуванні житлом.
В пункті 1.2. договору про надання правової допомоги № 7/03/2025 від 22 березня 2025 року передбачені послуги, що надаються адвокатом в межах виконання узгоджених сторонами доручень у даній справі.
Згідно з п. 3.1. договору про надання правової допомоги № 7/03/2025 від 22 березня 2025 року за правову допомогу, передбачену в п.п. 1.2. договору замовник сплачує адвокату гонорар, обумовлений сторонами. Вартість послуг адвоката за даним договором становить з розрахунку одна година роботи адвоката - 1500 грн.
Факт надання передбачених цим договором послуг підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг (п. 3.2. договору про надання правової допомоги № 7/03/2025 від 22 березня 2025 року).
В додатковій угоді до договору про надання правової допомоги № 7/03/2025 від 22 березня 2025 року, що є додатком № 1 до цього договору, сторони погодили, що вартість послуг адвоката за даним договором становить з розрахунку одна година роботи адвоката - 1500 грн., а остаточний розрахунок буде проведений в повному обсязі до ухвалення рішення судом першої інстанції.
Підписанням акту про виконання умов договору про надання правової допомоги, складеним 30 жовтня 2025 року, підтверджується факт надання правничої допомоги та відсутність зауважень сторін щодо виконання умов договору.
Згідно з актом про виконання умов договору про надання правової допомоги, складеним 30 жовтня 2025 року, правнича допомога полягала у складенні позовної заяви (2 год.), участі адвоката в чотирьох судових засіданнях (4 год), а крім того, у вартість правничої допомоги враховано час, затрачений адвокатом на добирання до суду (4 год.). 
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. 
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19, від 10 листопада 2021 року у справі № 329/766/18 та від 28 червня 2023 року у справі № 463/2001/19.
При вирішенні питання розподілу судових витрат суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правничу допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені нормами процесуального законодавства, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Подібний правовий висновок викладено у додатковій постанові Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі № 345/136/18.
Наданими представником доказами на підтверджується понесення позивачкою витрат на професійну правничу допомогу, а отже, підтверджений факт отримання позивачкою послуг адвоката на виконання укладеного ними договору про надання правової допомоги № 7/03/2025 від 22 березня 2025 року в межах розгляду цієї справи. 
Судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Оцінюючи понесені позивачкою витрати на професійну правничу допомогу, колегія суддів вважає, що витрати, пов`язані з підготовкою позовної заяви вартістю 3000 грн, а також витрати на участь адвоката в судових засіданнях вартістю 6000 грн, відповідають критеріям реальності адвокатських витрат та розумності їх розміру.
В той же час, прибуття до суду та очікування початку судового засідання не передбачають використання адвокатом спеціальних знань або навичок, відтак час, затрачений адвокатом на добирання до суду, не може бути оплачений як час надання правничої допомоги, а тому понесені позивачкою витрати на добирання адвоката в сукупному розмірі 6000 грн не підлягають відшкодуванню відповідачем.
Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 27 липня 2023 року у справі № 560/9332/22.
Враховуючи наведене, дослідивши та оцінивши надані позивачкою докази на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції, колегія суддів, беручи до уваги критерії обґрунтованості, пропорційності, співмірності та розумності їх розміру, дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у даній справі у розмірі 9 000 грн, оскільки саме такий розмір відшкодування відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, їх обсягу з урахуванням складності справи, а також необхідних процесуальних дій сторони.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). 
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Кота Володимира Юліановича - задовольнити частково.
Додаткове рішення Мостиського районного суду Львівської області від 01 грудня 2025 року - змінити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 9000 (дев`ять тисяч) гривень.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 06 квітня 2026 року.

Головуючий: Савуляк Р.В. 

Судді: Крайник Н.П. 

Шандра М.М.