ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 квітня 2026 року 
м. Черкаси 

Справа № 587/4103/25		
Провадження № 22-ц/821/750/26		
категорія 304090000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В. 
суддів: Новікова О.М., Фетісової Т.Л.
за участю секретаря: Руденко А.О. 

учасники справи: 
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна»,
представник позивача: адвокат Крюкова Марина Володимирівна,
відповідач: ОСОБА_1 ,
представник відповідача : адвокат Мазур Ольга Володимирівна,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги представника ОСОБА_1 – адвоката Мазур Ольги Володимирівни та представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» - адвоката Крюкової Марини Володимирівни на рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 12 січня 2026 року (ухваленого під головуванням судді Жежер Ю.М. в приміщенні Монастирищенського районного суду Черкаської області) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

25 серпня 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 28.02.2024 між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір № 1467846 про надання споживчого кредиту.
Відповідно до зазначених вище умов договору, ТОВ «Слон Кредит» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало та надало їй кредит в сумі 9 900 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 .
24.12.2024 згідно з умовами договору відступлення прав вимоги № 24122024, ТОВ «Слон Кредит» відступило право вимоги за кредитним договором № 1467846 від 28.02.2024 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», а відповідно ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» набуло права вимоги до відповідача.
Відповідача було належним чином повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором.
Враховуючи зазначене, до позивача відповідно до укладеного договору факторингу № 24122024 від 24.12.2024 перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором № 1467846 від 28.02.2024, загальна сума заборгованості склала 88 605,00 грн, з якої заборгованість по тілу кредиту – 9 900 грн, заборгованість за процентами – 73 755,00 грн, штрафні санкції 4 950,00 грн.
Позивач зазначає, що відповідач має заборгованість перед позивачем за договором № 1467846 від 28.02.2024 загальною сумою 103 455,00 грн, яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту – 9 900,00 грн, нарахованих процентів первісним кредитором – 73 755,00 грн, нарахованих процентів ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за 60 календарних днів 14 850,00 грн, штрафні санкції 4 950,00 грн. 
На підставі наведеного, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» просило суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» суму заборгованості в розмірі 98 505,00 грн, з яких: сума кредиту 9 900 грн, сума процентів за користування кредитом 77 755,00 грн, нараховані позивачем проценти за 60 календарних днів - 14 850,00 грн та стягнути сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 12 січня 2026 року позов - задоволено частково.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» № 1467846 від 28.02.2024 у розмірі 45 540,00 грн, яка складається з: 9 900,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 35 640,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками.
В іншій частині позову – відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» судові витрати в розмірі 4 119,88 грн, які складаються з: судового збору за подачу позовної заяви в розмірі 1 119,88 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн. 
Рішення суду мотивовано тим, що матеріалами справи підтверджується факт укладення електронного кредитного договору та виконання ТОВ «Слон Кредит» умов кредитного договору шляхом зарахування коштів на рахунок відповідача. Оскільки відповідач умови договору належним чином не виконала, а до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором згідно договору факторингу, тому у позивача наявні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 9 900,00 грн.
Вирішуючи вимоги в частині стягнення відсотків за користування кредитом, суд першої інстанції з урахуванням вимог Закону України «Про споживче кредитування», згідно якого максимальна відсоткова ставка не може перевищувати 1 % , здійснивши перерахунок, дійшов висновку, що до стягнення на користь позивача підлягає сума заборгованості за відсотками у розмірі 35 640,00 грн.
Відмовляючи в задоволенні вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних згідно ст. 625 ЦК України, суд першої інстанції виходив із того, що кредитні правовідносини виникли 28.02.2024, тобто у період запровадженого в Україні воєнного стану, який діє і на даний час, тому вказані вимоги в період воєнного стану не підлягають до стягнення.
Вирішуючи питання стягнення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив із того, що надані позивачем докази доводять надання йому адвокатом правової допомоги, проте, враховуючи принципи розумності і пропорційності, дійшов висновку про часткове задоволення вимог в цій частині.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

11 лютого 2026 року представник ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» – адвокат Крюкова М.В. подала через систему «Електронний суд» апеляційну скаргу, в якій, вважаючи рішення суду в частині відмови у стягненні процентів за користування кредитом незаконним, необгрунтованим та прийнятим з порушенням норм матеріального права, просила скасувати рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 12 січня 2026 року та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість у розмірі 65 686,50 грн, судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2 422,40 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн, а також в порядку ч. 10, 11 ст. 625 ЦК України органу, що здійснюватиме примусове виконання рішення, нараховувати інфляційні втрати та 3% річних, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму з відповідача на користь позивача.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов необгрунтованого висновку, що проценти можуть нараховуватися лише протягом строку дії кредитного договору. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання процентів від суми позики до моменту її повернення. Таким чином, якщо позичальник не повернув кредит у встановлений строк, проценти продовжують нараховуватись до дня фактичного повернення боргу.
Суд не врахував додаткові роз`яснення щодо виконання окремих вимог Закону №3498-ІХ НБУ.
Вказує, що правильний розрахунок повинен бути наступним: 
28.02.2024-22.04.2024 : 9 900 * 55 * 2,5% = 13 612,5 грн;
23.04.2024-20.08.2024 : 9 900 * 120 * 1,5% = 17 820,00 грн;
21.08.2024-22.02.2025 : 9 900 * 186 * 1% = 18 414,00 грн, разом становить 49 846,50 грн.
Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо відсутності правових підстав для стягнення відсотків у період з 25.12.2024 по 22.02.2025.
Станом на дату укладення договору факторингу №24122024 від 24.12.2024, строк дії договору №1467846 від 28.02.2024 не закінчився, тому в межах строку дії договору у період з 24.12.2024 по 22.02.2025 (60 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною ставкою у сумі 5 940,00 грн. Загальна сума заборгованості по нарахованим відсотках становить 65 686,50 грн.
Також просила стягнути з відповідача на користь позивача витрати за надану правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 8 000,00 грн.

В апеляційній скарзі, поданій 03 березня 2026 року через засоби поштового зв`язку, представник ОСОБА_1 – адвокат Мазур О.В., вважаючи оскаржуване рішення суду незаконним та необґрунтованим, просила скасувати рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 12 січня 2026 року та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що твердження позивача про належне повідомлення відповідача про відступлення права вимоги за кредитним договором, не відповідають дійсності, так як відповідач такого повідомлення не отримував, як і не був повідомлений про наявність позову щодо неї.
Вказує, що з наданого позивачем договору про споживчий кредит №1467846 від 28.02.2024 вбачається, що у нього відсутні відомості про підписання вказаного договору з боку відповідача електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Також електронним підписом не підписано жодного із додатків, долучених до кредитного договору.
Зважаючи на зазначене, а також відсутність у кредитному договорі відомостей про підписання електронним підписом, суд мав визнати вказаний договір неукладеним.
Щодо наявного в матеріалах справи платіжного доручення, наданого позивачем на підтвердження виконання первісним кредитором обов`язку щодо надання грошових коштів у розмірі 9 900,00 грн позичальнику на його рахунок, вказує, що ні в анкеті-заяві на кредит від 28.02.2024, ні в самому договорі не зазначено номер банківської картки відповідача для перерахунку коштів, а саме платіжне доручення, що міститься в матеріалах справи, є документом інформаційного характеру між двома підприємствами і не є первинним документом встановленої форми в розумінні п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку і не може вважатися належним доказом надання ОСОБА_1 грошових коштів первісним кредитором у розмірі 9 900,00 грн.
Вказує, що в матеріалах справи відсутній договір між ТОВ «ПейТек» та ТОВ «Слон кредит».

Відзиви на апеляційні скарги на адресу Черкаського апеляційного суду не надходили

Фактичні обставини справи

З матеріалів справи вбачається, що 28.02.2024 між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» № 1467846 (далі - договір № 1467846 від 28.02.2024) у формі електронного документу з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором А606 (а. с. 50 - 52).
Відповідно до п. 1.1. – 1.4., 1.8. - 1.10., 1.17. договору № 1467846 від 28.02.2024 укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІКС товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт. Електронна ідентифікація споживача в ІКС товариства здійснюється при вході споживача в особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, що є електронним підписом споживача та направлений товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний споживачем при вході/протягом періоду обслуговування в товаристві. При цьому, споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІКС товариства.
На умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Сума кредиту(загальний розмір) складає: 9 900,00 гривень. Тип кредиту – кредит.
Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується – графік платежів), що є додатком № 1 до цього договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі.
Загальні витрати на дату укладення договору складають: 1.8.1. за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 89 100,00 грн.
За стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 84 645,00 грн.
Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 90 465,53% річних; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 26 735,96% річних.
Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 99 000,00 грн; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 94 545,00 грн.
Перед укладенням цього договору товариством була здійснена електронна ідентифікація споживача для входу в особистий кабінет (ідентифікація в ІКС товариства), відповідно до п. 1.1. договору та був використаний наступний спосіб ідентифікації та верифікації споживача (в тому числі, здійснений з метою укладення попередніх правочинів між сторонами), з урахуванням вимог, визначених нормативно-правовим актом Національного банку України з питань здійснення установами фінансового моніторингу: отримання через Систему BankID НБУ ідентифікаційних даних.
Згідно з п. 2.1., 2.2. договору № 1467846 від 28.02.2024 кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .
Сума кредиту (його частина) перераховується товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення цього договору. Дати надання кредиту: 28.02.2024 або 29.02.2024.
Відповідно до п. 3.1. договору № 1467846 від 28.02.2024 проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод “факт/факт”.
Згідно з п. 5.1. договору № 1467846 від 28.02.2024 сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно графіка платежів, крім випадку, визначеного в п.п. 5.3. договору.
Відповідно до п. 6.1., 6.2. договору № 1467846 від 28.02.2024 сторони несуть відповідальність за порушення умов цього договору згідно чинного законодавства України.
Порушенням умов цього договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього договору.
Згідно з п. 9.2. договору № 1467846 від 28.02.2024 договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін та діє протягом строку, вказаного в п. 1.4. договору (включно), а у випадку, якщо після закінчення вказаного строку за договором будуть наявні невиконані грошові зобов`язання, договір продовжує діяти до повного виконання споживачем зобов`язань за ним.
Пунктом 9.6. договору № 1467846 від 28.02.2024 передбачено порядок укладення договору та створення електронних підписів сторін. Цей договір укладається шляхом направлення його тексту, підписаного зі сторони товариства електронним підписом, в особистий кабінет споживача для ознайомлення та підписання.
Відповідно до п. 9.8. договору № 1467846 від 28.02.2024, підписуючи цей договір, споживач, зокрема, підтверджує, що: перед укладенням цього договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: а) за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст.9 Закону України «Про споживче кредитування; б) вказана в ч.1, 2, 4, 5 ст.7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та розміщена на Веб-сайті; він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів або банківських металів у кредит, ТОВ «Слон Кредит» (за текстом договору – правила), що розміщені на Веб-сайті, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.
Згідно з п. 9.11. договору № 1467846 від 28.02.2024 всі додатки до цього договору, підписані сторонами, є невід`ємною частиною договору.
Відповідно до додатку № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 1467846 від 28.02.2024, укладеного між ТзОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 , який зокрема підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором А606, який містить таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, відповідно до якого визначено: дату видачі/дату платежу – 28.02.2024/22.02.2025 (кінцева дата), кількість днів у розрахунковому періоді – 360 днів; чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період 9 900,00 грн/94 545,00 грн; сума кредиту за договором/погашення суми кредиту – 9 900,00 грн; проценти за користування кредитом – 84 645,00 грн; реальна річна процента ставка 26 735,96%, загальна вартість кредиту – 94 545,00 грн. Цей графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Наявність знижки на стандартну процентну ставку: так. Період знижки до 29.03.2024. Якщо споживачем не будуть виконані умови договору для отримання зниженої процентної ставки, розмір процентів за вказаний період буде перераховано за стандартною процентною ставкою, в зв`язку з чим перший платіж зі сплати процентів збільшиться та складе 7 425,00 грн, а загальна сума розмірів платежів, що зазначені в графіку платежів буде мати наступні значення: Усього сума платежів за розрахунковий період складе 99 000,00 грн. Усього сума процентів за користування кредитом складе 89 100,00 грн. Реальна річна процентна ставка складе 90 465,53% річних. Загальна вартість кредиту складе 99 000,00 грн (а.с. 52).
Згідно з паспортом споживчого кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма) та який підписаний, зокрема, відповідачем одноразовим ідентифікатором К098, сторони погодили наступні умови: тип кредиту – кредит; суму/ліміт кредиту, грн – 9 900,00 грн; строк кредитування - 360 днів; мету отримання кредиту - споживчі (особисті) потреби; спосіб та строк надання кредиту - шляхом перерахування кредитодавцем грошових коштів за реквізитами платіжної картки, зазначеної споживачем, не пізніше двох календарних днів від дати підписання договору; процентну ставку, відсотків річних: стандартна процентна ставка, відсотків річних: 912,5% річних (або 2.5% в день); знижена процента ставка, відсотків річних (застосовується з дати видачі кредиту до 29.03.2024, якщо споживачем виконані умови для отримання знижки, зокрема до вказаного строку (включно) (+3 дні) здійснена сплата першого платежу з оплати процентів, згідно графіку платежів або здійснено часткове дострокове повернення кредиту) 365% річних (або 1,000% в день); тип процентної ставки – фіксована; загальні витрати за кредитом, за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом: 89 100,00 грн; загальні витрати за кредитом за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки: 99 000,00 грн; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 99 000,00 грн; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки (у т. ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) – 94 545,00грн; реальна річна процентна ставка за стандартною ставкою, відсотків річних протягом всього строку кредиту, відсотків річних: 90 465,53%; реальна річна процентна ставка за стандартною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, відсотків річних: 26 735,96 %; кількість платежів/сума кредиту, 12 платежів, сума кредиту 9 900,00 грн; розмір платежів: перший платіж у сумі 2 970,00 грн зі сплати процентів за перший період та 10 платежів по 7 425,00 грн зі сплати процентів; останній 12 платіж 17 325,00 грн, який включає: проценти – 7 425,00 грн, кредит – 9 900 грн, періодичність внесення платежів - кожні 30 днів. До договору кредитодавцем буде надано графік платежів зі сплати кредиту та процентів (а.с. 53).
Відповідно до листа ТОВ «Пейтек» № 20250115-86 від 15.01.2025 між Товариством та ТОВ «Слон Кредит» було укладено договір про організацію переказу грошових коштів № 06062022-1 від 2022-06-06. Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «Слон Кредит»: 28.02.2024 13:12:24 на суму 9 900,00 грн; номер транзакції в системі ТОВ «Пейтек» - f09ba1d8-7dc1-4c31-bd10-fe19d9307812; номер транзакції в системі ТОВ «Слон Кредит» – 14678461709118740; Session ID – 023309428053; сайт торгівця - https://sloncredit.ua; код авторизації – 984509; банк-еквайр - АТ «ПУМБ»; призначення платежу: зарахування на картку, маска картки НОМЕР_1 (а.с. 60 зворотна сторона).
Згідно з витягом з договору про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку № НОМЕР_2 від 06.06.2022, укладеного між ТОВ «Пейтек Україна» та ТОВ «Слон кредит», за цим договором фінансова компанія за дорученням клієнта (платника) на підставі окремо укладеного кредитного договору між клієнтом та споживачем (отримувачем), за допомогою сервісу фінансової компанії здійснює переказ коштів в національній валюті України з метою видачі кредитів, від клієнта на картки ОСОБА_2 та/або Mastercard та/або НПС простір отримувачів (а.с. 45 зворотна сторона - 47).
Відповідно до додаткової угоди № 3 від 31.10.2024 до договору про організацію переказу грошових коштів № 06062022-1 від 06.06.2022, укладеної між ТОВ «Пейтек Україна» та ТОВ «Слон кредит», сторони, керуючись п.п.10.2.1. пункту 10.2 договору, дійшли згоди достроково розірвати договір (а.с. 47 зворотна сторона).
Згідно з листом АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0./7-250902/65877-БТ від 09.09.2025 на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано картку № НОМЕР_3 (ІВАN НОМЕР_4 ), на яку здійснено переказ коштів: 28.02.2024 в сумі 9 900,00 грн (а.с. 71).
24.12.2024 між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» (фактор) та товариством з обмеженою відповідальністю «Слон кредит» (клієнт), укладено договір факторингу № 24122024 (із додатками), відповідно до якого за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб – боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (а.с. 37 - 41).
Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору.
Відповідно до п. 1.2. договору факторингу № 24122024 від 24.12.2024 перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому - передачі реєстру боржників згідно додатку № 3, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.
Згідно з п. 1.3. договору факторингу № 24122024 від 24.12.2024 клієнт зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит фактору, повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору, надати інформацію, передбачену чинним законодавством про фактора, у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства.
Відповідно до акту прийому - передачі реєстру боржників від 24.12.2024 за договором факторингу № 24122024 від 24.12.2024, укладеного між фактором ТОВ «Фінтраст Капітал» та клієнтом ТОВ «Слон кредит», клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників кількістю 3 681. Після виконання фактором вимог п.1.2. договору факторингу № 24122024 від 24.12.2024 від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованостей від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с. 41).
Згідно з повідомленням про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором № 1467846 від 28.02.2024, ТОВ «Слон кредит» повідомило ОСОБА_1 про відступлення прав вимоги її заборгованості ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал». Зазначено про те, що ОСОБА_1 має сплатити заборгованість в розмірі 88 605,00 грн та зазначено реквізити (а.с. 55).
Відповідно до витягу з додатку №1 до договору факторингу № 24122024 від 24.12.2024, на підставі договору факторингу № 24122024 від 24.12.2024 ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» набув права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 1467846 від 28.02.2024, в загальній сумі – 88 605,00 грн, яка складається з: сума заборгованості за тілом кредиту – 9 900,00 грн, сума заборгованості за відсотками – 73 755,00 грн, сума заборгованості за пенею – 4 950,00 грн (а.с. 58 зворотна сторона).
Відповідно до платіжної інструкції № 6308 від 26.12.2024 ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» сплатило на користь ТОВ «Слон Кредит» грошові кошти, призначення платежу: сплата за договором факторингу № 24122024 від 24.12.2024 (а.с. 17).
Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором, проведеним ТОВ «Слон Кредит», заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 1467846 від 28.02.2024, станом на 24.12.2024 складає 88 605,00 грн, яка складається з: сума заборгованості за тілом кредиту – 9 900,00 грн, сума заборгованості за відсотками – 73 755,00 грн, сума заборгованості за пенею – 4 950,00 грн (а.с. 56).

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).
Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
В повній мірі зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина четверта статті 203 ЦК України).
Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Згідно зі ст.3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що у разі, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично – у вигляді окремого документа.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Вказані правові висновки щодо укладення договору в електронній формі викладені у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19.
Відповідно до ст.ст.509-510, 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Загальними умовами зобов`язання є те, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. (ст.525, 625 ЦК України).
Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст.612 ЦК України). 
З матеріалів справи вбачається, що 28.02.2024 між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір № 1467846 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфорт», у формі електронного документу, за умовами якого ТОВ «Слон Кредит» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 9 900,00 грн на строк 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів, з кінцевим терміном повернення 22 лютого 2025 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом стандартною 2,50% в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 договору та зі зниженою процентною ставкою 1,0% в день застосовується відповідно до умов, визначених п. 1.5.2 договору.
Також за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А 606 було підписано Паспорт споживчого кредитування та Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. 
Колегія суддів зауважує, що договір №1467846 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфорт» від 28.02.2024 та додатки до нього ( паспорт споживчого кредитування та таблиця обчислення загальної вартості) містять персональні дані відповідачки ОСОБА_1 , зокрема не лише її паспортні дані, а й електронну пошту, яка співпадає із електронною поштою, вказаною в апеляційній скарзі.
Отже, із досліджених судом доказів встановлено, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.
Оскільки даний договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток, та ОСОБА_1 підписала його електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем А 606), то без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений.
Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20 (провадження № 61-2902св21).
Отже, із наведеного слідує, що відповідачка уклала із ТОВ «Слон Кредит» електронний договір та підписала такий у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» (електронним підписом одноразовим ідентифікатором ), а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Також колегія суддів зазначає, що умови укладеного між сторонами кредитного договору відповідачем у судовому порядку не оспорювались.
Вищевикладене спростовує доводи апеляційної скарги сторони відповідача, що з наданого позивачем договору про споживчий кредит №1467846 від 28.02.2024 вбачається, що у нього відсутні відомості про підписання вказаного договору з боку відповідача електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Є необгрунтованими доводи апеляційної скарги представника відповідача адвоката Мазур О.В. щодо наявного в матеріалах справи платіжного доручення, наданого позивачем на підтвердження виконання первісним кредитором обов`язку щодо надання грошових коштів у розмірі 9 900,00 грн. позичальнику на його рахунок, яке є документом інформаційного характеру між двома підприємствами і не є первинним документом встановленої форми в розумінні п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку і не може вважатися належним доказом надання грошових коштів первісним кредитором, оскільки у кредитному договорі № 1467846 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфорт» від 28.02.2024 ОСОБА_1 вказала реквізити платіжної картки № НОМЕР_1 , на яку, в подальшому, і було здійснено перерахування кредитних коштів у розмірі 9 900,00 грн.
Належність даної картки ОСОБА_1 підтверджується листом АТ КБ «Приват Банк» від 09.09.2025, з якого вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано платіжну картку № НОМЕР_1 , на яку 28.02.2024 зараховано кошти у сумі 9 900,00 грн.
Отже, номер рахунку, на який перераховані кошти, відповідає номеру рахунку, зазначеному у п.2.1 договору про надання споживчого кредиту № 1467846 від 28.02.2024.
Доказів, що номер картки НОМЕР_1 не належить відповідачу, матеріали справи не містять.
Також на підтвердження перерахування ТОВ «Слон Кредит» коштів у розмір 9 900,00 грн на рахунок ОСОБА_1 позивачем надано лист ТОВ «ПейТек», згідно якого вбачається, що між Товариством та ТОВ «Слон Кредит» було укладено договір про організацію переказу грошових коштів № 06062022-1 від 2022-06-06. Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «Слон Кредит»: 28.02.2024 13:12:24 на суму 9 900,00 грн; номер транзакції в системі ТОВ «ПЕЙТЕК» - f09ba1d8-7dc1-4c31-bd10-fe19d9307812; номер транзакції в системі ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» – 14678461709118740; Session ID – 023309428053; сайт торгівця - https://sloncredit.ua; код авторизації – 984509; банк-еквайр - АТ «ПУМБ»; призначення платежу: зарахування на картку, маска картки НОМЕР_1 (а.с. 60 зворотна сторона).
Згідно з витягом з договору про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку № НОМЕР_2 від 06.06.2022, укладеного між ТОВ «Пейтек Україна» та ТОВ «Слон кредит», за цим договором фінансова компанія за дорученням клієнта (платника) на підставі окремо укладеного кредитного договору між клієнтом та споживачем (отримувачем), за допомогою сервісу фінансової компанії здійснює переказ коштів в національній валюті України з метою видачі кредитів, від клієнта на картки ОСОБА_2 та/або Mastercard та/або НПС простір отримувачів (а.с. 45 зворотна сторона - 47). 
Отже, із наведеного слідує, що позивачем доведено видачу первісним кредитором кредитних коштів відповідачці згідно укладеного договору № 1467846 від 28.02.2024 у розмірі 9 900,00 грн, однак вона належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання та не повернула кредитні кошти у передбачений договором строк, тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 9 900,00 грн є обґрунтованими і суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову в цій частині.
В апеляційній скарзі сторона відповідача посилається на безпідставність тверджень позивача про належне повідомлення відповідача про відступлення права вимоги за кредитним договором, так як ОСОБА_1 такого повідомлення не отримувала і не була повідомлена про наявність позову щодо неї, проте такі посилання є необгрунтованими, оскільки повідомлення про заміну кредитора було направлено на адресу, вказану відповідачем у кредитному договорі, що підтверджується долученим до матеріалів справи списком про направлення поштової кореспонденції через Укрпошта( а.с. 42-43). Крім того, повідомлення про заміну кредитора не є обов`язковим при укладенні договору відступлення прав вимоги.
Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі, виконання боржником свого обов`язку первісному кредитору є належним виконанням.
Крім того, неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою визнання договору факторингу недійсним.
Скаржником набуття позивачем права вимоги за договором про споживче кредитування № 1467846 від 28.02.2024 не оспорюється, тому в цій частині рішення суду першої інстанції не перевіряється.
Разом з тим, колегія суддів вважає, що позивач на підтвердження своїх вимог надав суду належні докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, про набуття права вимоги до відповідача за договором №1467846 від 28.02.2024 та враховуючи, що розмір заборгованості відповідачем не спростовано, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідач належним чином не виконав умови кредитного договору, у зв`язку із чим позивач, який набув право вимоги за кредитним договором, має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. 
В апеляційній скарзі позивач не погоджується із рішенням суду в частині нарахування процентів, зазначивши, що суд не врахував додаткові роз`яснення щодо виконання окремих вимог Закону №3498-ІХ НБУ та навівши власні розрахунки, вважає, що заборгованість за відсотками становить 49 846,50 грн. 
Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, розрахунки, наведені позивачем в апеляційній скарзі та матеріали справи, виходить із наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.
Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Таким чином, позикодавець відповідно до ст. 1048 ЦК України, мав право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами в межах погодженого сторонами строку кредитування 360 днів, тобто з 28.02.2024 до 22.02.2025.
Розмір відсотків згідно з додатком №1 «Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної ставки за договором про споживчий кредит» до цього договору встановлено в сумі 89 100,00 грн, реальна річна ставка складе 60 465,53% та загальна сума кредиту складе 99 000,00 грн. (а.с.52).
Згідно розрахунку заборгованості за кредитом станом на дату відступлення на 24.12.2024 становить : 9 900,00 грн за тілом кредиту; 73 755,00 грн по відсоткам (на дату відступлення) та 4 950,00 грн – по штрафам/пені.
Згідно розрахунку заборгованості за відсотками за період з 25.12.2024 по 22.02.2025 становить 14 850,00 грн.
Разом з тим, розрахунки заборгованості здійснювалось за період з 28.02.2024 по 22.02.2025 за процентною ставкою 2,5 % в день.
Суд першої інстанції вірно звернув увагу на те, що кредитний договір № 1467846 від 28.02.2024 є споживчим.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» денна процентна ставка - це загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5 %, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5 %, а з 21 серпня 2024 року не більше 1 %.
Як вбачається із матеріалів справи, договір про надання споживчого кредиту № 1467846 укладений 28.02.2024 , тобто після набрання чинності Законом України від 22 листопада 2023 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», а тому він повинен був укладатися з врахуванням норм пункту 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» та розмір денної процентної ставки повинен відповідати відповідним положенням закону.
Суд першої інстанції, зменшуючи розмір заборгованості за відсотками, виходив з того, що денна процентна ставка становить 2,38 % , що перевищує законодавчі обмеження та навівши власні розрахунки, дійшов висновку, що розмір заборгованості за відсотками становить 35 640,00 грн ( 9 900,00 грн х 1% х 360 днів).
Проте, колегія суддів не може погодитись із такими висновками з огляду на те, що договір про надання споживчого кредиту № 1467846 укладений 28.02.2024, тобто в період коли максимальна процентна ставка відповідно до вимог закону становила 2,5%, що відповідає умовам кредитного договору.
Водночас, колегія суддів зазначає, що в період дії цього договору, а саме до 22.02.2025 року процентна ставка підлягала автоматичному зменшенню відповідно до перехідних положень закону, тому наведені позивачем в апеляційній скарзі розрахунки є вірними і відповідають Закону України «Про споживче кредитування».
Отже за період з 28.02.2024 по 22.04.2024 заборгованість за відсотками нараховуються за ставкою 2,5 %, що становить 13 612,50 грн ( 9 900,00 грн * 55 днів * 2,5%); за період з 23.04.2024 по 20.08.2024 заборгованість за відсотками нараховується за ставкою 1,5 %, що становить 17 820,00 грн ( 9 900,00 грн * 120 днів * 1,5%) ; за період з 21.08.2024 по 22.02.2025 відсотки нараховуються за ставкою 1% і становить 18 414,00 грн ( 9 900,00 грн * 186 днів * 1%).
Всього заборгованість по відсоткам за період з 28.02.2024 по 22.02.2025 становить 49 846,50 грн.
Зважаючи на викладене, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками у розмірі 35 640,00 грн, та вважає, що в цій частині рішення суду підлягає до зміни шляхом збільшення суми з 35 640,00 грн до 49 846,50 грн.
Вимога апеляційної скарги позивача в частині стягнення заборгованості за відсотками за період з 25.12.2024 по 22.02.2024, яка становить 5 940,00 грн не підлягає до задоволення, оскільки вказаний розмір заборгованості за відсотками включений до загального розміру заборгованості за відсотками за період з 28.02.2024 по 22.02.2024. Включення її окремим пунктом призведе до подвійного стягнення (подвійного обліку) однієї й тієї ж заборгованості, що суперечить принципам цивільного процесу.
Щодо прохальної частини апеляційної скарги ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» в порядку ч. 10, 11 ст. 625 ЦК України органу, що здійснюватиме примусове виконання рішення, нараховувати інфляційні втрати та 3% річних, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму з відповідача на користь позивача, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.10 та ч.11 ст.265 ЦПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу.
Відповідно до Закону України від 15.03.2022 № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється, зокрема, від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і який безперервно триває з 24.02.2022 до теперішнього часу.
Вирішуючи вимоги позивача в порядку ч.10, 11 ст.265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання судового рішення, нараховувати на суму боргу інфляційні втрати і 3% річних згідно ст.625 ЦК України за відповідними формулами, суд першої інстанції, врахувавши, що договір про надання споживчого кредиту № 1467846 від 28.02.2024, укладений в період запровадженого в Україні воєнного стану, дійшов правильного висновку, що дана вимога є безпідставною та такою, що не підлягає до задоволення.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення;
Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» - адвоката Крюкової М.В. підлягає частковому задоволенню, а рішення суду підлягає зміні, із збільшенням розміру заборгованості за відсотками, яка підлягає стягненню за договором про споживче кредитування № 1467846 від 28.02.2024 із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал»», із 35 640,00 грн до 49 846,50 грн.
Рішення суду в частині вирішення вимог про стягнення витрат на правничу допомогу, понесену позивачем в суді першої інстанції сторонами не оскаржується, тому в цій частині рішення суду в апеляційному порядку не переглядається.
Щодо витрат на правничу допомогу, понесену позивачем у суді апеляційної інстанції.
Частина 1 ст. 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 вказаної статті Кодексу).
Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч. 1 ст. 60 ЦПК України).
За змістом ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в ч. 4 ст. 62 ЦПК України.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
У апеляційній скарзі представник позивача просила суд стягнути з ОСОБА_1 судові витрати з оплати правової допомоги у розмірі 8 000,00 грн в суді апеляційної інстанції.
На підтвердження понесених судових витрат суду надано:
- довіреність у порядку передоручення від 02.12.2025;
- Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань;
- копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю;
- договір про надання правової допомоги від 07 липня 2022 року № 07/07-2022. Підпунктом 3 договору визначено, порядок розрахунків, зокрема, п. 3.1 договору визначено, що оплата за надані послуги складається з суми вартості послуг, зазначених у рахунку-фактурі, пунктами 3.5, 3.6 визначено, що факт надання послуг підтверджується звітом про надання правової допомоги, підставою для оплати є рахунок-фактура. Клієнт здійснює оплату за надані послуги у день отримання рахунку-фактури шляхом безготівкового перерахування коштів на розрахунковий рахунок.
- Звіт про надання правової допомоги згідно Договору №07/07-2022 від 11 лютого 2026 року, згідно якого адвокат надала клієнту, а клієнт прийняв наступну правову допомогу: правова експертиза документів та складання апеляційної скарги у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 .. Витрачено 4 години, вартість яких становить 8 000,00 грн.
- Ордер про надання правничої (правової) допомоги.
- Платіжну інструкцію від 11 лютого 2026 року № 8226, згідно якої ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» перерахувало адвокату Крюковій М.В. кошти у розмірі 8 000,00 грн за надану правову допомогу.
Отже, стороною позивача підтверджено документально, що позивачем дійсно були понесені витрати на правничу допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, а загальний розмір таких витрат складає 8 000,00 грн, що підтверджено належними та допустимими доказами.
У постановах від 19 лютого 2022 року в справі № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року в справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з урахуванням конкретних обставин справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.
Правнича допомога, надана адвокатом Крюковою М.В. в суді апеляційної інстанції, полягала в складанні апеляційної скарги.
Подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.
Дослідивши клопотання представника ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» - адвоката Крюкової М.В. про розподіл судових витрат, додані до неї документи, та вирішуючи, чи є розмір витрат ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» на правничу допомогу обґрунтованим і пропорційним до предмета спору в даній справі, колегія суддів вважає, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн не відповідають критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних, неминучих, а також не відповідають обсягу наданих правничих послуг під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.
Отже, заява сторони позивача про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню.
Щодо вирішення питання про стягнення судового збору
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що колегія суддів прийшла до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги представника відповідача на рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 12 січня 2026 року, судові витрати слід залишити за відповідачем.
Водночас, апеляційна скарга ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» задоволена частково, рішення суду в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості по відсоткам змінено.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до частин першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається із матеріалів справи, ТОВ «Фінтраст Капітал» при зверненні до суду із даним позовом сплатило судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. 
Колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та часткове задоволення позовних вимог, тому сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на його користь з відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог ( 60,65%), а саме у розмірі 1 469,19 грн (2 422,40 грн*60,65%).
При зверненні із апеляційної скаргою, позивач сплатив судовий збір у розмірі 3 633,60 грн. Враховуючи, що апеляційна скарга задоволена частково на (56,26%), тому сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на його користь з відповідача пропорційно до задоволеної частини апеляційної скарги, що становить 2 044,26 грн ( 3 633,60 грн х 56,26%).
Отже, зважаючи на вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений за позовну заяву та за апеляційну скаргу пропорційно розміру задоволених вимог, що становить 3 513,45 грн (1 469,19 грн +2 044,26 грн).

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мазур Ольги Володимирівни - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» - адвоката Крюкової Марини Володимирівни – задовольнити частково.
Рішення  Монастирищенського районного суду Черкаської області від 12 січня 2026 року - змінити в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості за нарахованими процентами,збільшивши суму заборгованості за нарахованими процентами за договором про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» № 1467846 від 28.02.2024, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (код за ЄДРПОУ 44559822) із 35 640,00 грн. до 49 846,50 грн.
В іншій частині рішення суду - залишити без змін.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 2000 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» судовий збір у розмірі 3 513,45 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча         О.В. Карпенко

Судді          О.М. Новіков

Т.Л. Фетісова