ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №639/7882/25 Головуючий 1 інстанції: Васильєва Н.М.
Провадження №33/818/399/26    Доповідач: Люшня А.І. 
Категорія: ч.2 ст.130 КУпАП  

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року Харківський апеляційний суд у складі:

- головуючого судді Люшні А.І., 
- за участю особи, яку притягнуто 
до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
- захисника Гафича О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Гафича О.І. на постанову Новобаварського районного суду м.Харкова від 04 листопада 2025 року,- 

УСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Також стягнено з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 грн. 

Зміст оскаржуваного судового рішення суду та встановлені судом першої інстанції обставини
Судом встановлено, що 13 жовтня 2025 року о 17-57 год. ОСОБА_1 в м.Харкові по Карачівському Шосе, 101, керував електросамокатом «Kugo Kirin C1» з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, розширені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я «КНП ХОР ОКНЛ» відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України. Адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вчинено повторно протягом року.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
В апеляційній скарзі захисник Гафич О.І. просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі, у зв`язку з відсутністю в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП. Також просить викликати в судове засідання інспектора патрульної поліції Леонова В.В. для допиту.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що працівники поліції не мали законних підстав для зупинки електросамоката «Kugo Kirin C1»; не роз`яснили  ОСОБА_1 права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП; не залучали свідків. Вказав, що електросамокат «Kugo Kirin C1» не є транспортним засобом. Зазначив, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Наголосив, що відеозапис з мобільного телефону працівника поліції не може бути доказом по справі з урахуванням положень «Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої Наказом МВС України» №1026 від 18 грудня 2018 року. Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не є безперечним доказом по справі.

Позиції учасників апеляційного провадження
В судовому засіданні апеляційного суду особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності,  ОСОБА_1 та захисник Гафич О.І. підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Мотиви суду апеляційної інстанції
Заслухавши суддю доповідача, доводи особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та захисника, дослідивши матеріали справи, відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Суд апеляційної інстанції відмовляє у задоволенні клопотання захисника Гафича О.І. про витребування доказів по справі та про допит працівника поліції у даній конкретній справі, оскільки у суду є достатньо даних для їх аналізу.

Згідно вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Встановивши винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, а саме дані: 
-протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №482364 від 13 жовтня 2025 року за ч.2 ст.130 КУпАП;
-направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; 
-постанови Новобаварського районного суду м.Харкова від 14 травня 2025 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік;
-відеозаписів з місця події від 13 жовтня 2025 року.

Доводи апеляційної скарги захисника Гафича О.І. про відсутність законних підстав для зупинки електросамоката «Kugo Kirin C1», суперечать даним рапорту інспектора взводу №1 роти №2 батальйону №2 УПП в Харківській області ДПП В.Леонова, з якого вбачається, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції на підставі п.3 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» (а.с.11).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що  ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, є безпідставними.

З наданих відеозаписів з місця події вбачається, що працівники поліції більше п`яти разів пропонували водію пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, на що ОСОБА_1 говорив «без електросамоката не поїду» та на протязі години не надав згоду на проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, такі дії останнього поліцейськими розцінено як відмова (диск «рух», відеозапис 482364.2 mp4).

Доводи апеляційної скарги сторони захисту про те, що електросамокат «Kugo Kirin C1» не є транспортним засобом, не приймаються до уваги.

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху України механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Транспортний засіб - пристрій призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Даний термін охоплює всі види транспортних засобів, які можуть рухатися дорогами загального користування.

З практики Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду вбачається, що будь-який транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна, незалежно від його робочого об`єму, належить до механічних транспортних засобів. Із визначеного випливає, що межа між механічними і немеханічними транспортними засобами проходить тільки в класі транспортних засобів із електродвигуном.

Згідно змісту постанови Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі №127/5920/22, якщо транспортний засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням засобу, характеристика як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.

Аналіз наведених термінів свідчить про те, що поняття «транспортний засіб» та «механічний транспортний засіб» можна трактувати так: в широкому - транспортний засіб, в тому числі і електросамокат, і в вузькому механічний транспортний засіб.

У Правилах дорожнього руху України відсутнє визначення «електросамокат», разом з тим, аналізуючи визначення «транспортний засіб», можна дійти висновку, що «електросамокат» відповідає поняттю транспортний засіб, оскільки призначений для перевезення осіб, зокрема самого водія чи його вантажу та є повноправним учасником дорожнього руху, а ОСОБА_1 використовував його саме з цією метою.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 використовував «електросамокат», як транспортний засіб, останній, повинен був керувати транспортним засобом, рухаючись дорогами загального користування з додержанням вимог Правил дорожнього руху України.

Положеннями ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування безпосередньо транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Приписами ч.2 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Суб`єктом адміністратвиного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, є водій транспортного засобу.

Тобто, в КУпАП є поняття «транспортний засіб», а не «механічний транспортний засіб».

Таким чином, електросамокат «Kugo Kirin C1» є транспортним засобом, а ОСОБА_1 суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Посилання в апеляційній скарзі захисника Гафича О.І. на недопустимість відеозапису з мобільного телефону працівника поліції, є необґрунтованими.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно правовій позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 26 березня 2024 року по справі 749/630/21, відеозапис, здійснений поліцейським на мобільний телефон у публічному місці, може бути допустимим доказом, якщо він відображає обставини події та не спростований іншими доказами. Інструкції щодо використання відеореєстраторів не забороняють поліцейським використовувати власні мобільні телефони для фіксації подій.

Враховуючи, що відеозапис з мобільного телефону, який міститься на оптичному диску, повністю узгоджується з іншими матеріалами справи, у тому числі з відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, такий відеозапис може бути прийнятий судом до уваги в якості доказу.

Доводи апеляційної скарги захисника Гафича О.І. про порушення процедури оформлення протоколу про адміністративне правопорушення внаслідок не залучення понятих – безпідставні.

Апеляційний суд зазначає, що виходячи з приписів ч.2 ст.266 КУпАП якщо під час проведення огляду особи поліцейський застосовує технічний засіб відеозапису, залучення двох свідків не є обов`язковим і саме за таких обставин здійснювалася процедура фіксування цього адміністративного правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення не є єдиним доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, його винуватість підтверджується саме сукупністю доказів наявних в матеріалах справи, а не лише взятим окремо доказо м.

Посилання в апеляційній скарзі на не роз`яснення працівників поліції прав, не приймаються до уваги, оскільки з моменту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та по теперішній час, останній та сторона захисту не зверталися зі скаргами щодо незаконності дій поліцейських. Тобто незаконність дій інспекторів не встановлена будь-яким судовим рішенням або висновком компетентного органу.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, і матеріали справи їх не містять. 

Порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Наведене вище свідчить, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Гафича О.І. залишити без задоволення, а постанову Новобаварського районного суду м.Харкова від 04 листопада 2025 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий          А.І. Люшня