ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ  ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

23 березня 2026 року 	Справа № 160/629/26  	
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді	Юркова Е.О. 	 	
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
УСТАНОВИВ:
12 січня 2026 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з вимогами: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у призначенні пенсії від 06.11.2025 № пенс. Спр. 045650023872;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди проходження військової строкової служби та роботи, а саме: 1) період проходження військової строкової служби з 01.11.1984 по 23.10.1986 згідно з Військовим квитком серії НОМЕР_1 ; 2) період роботи з 01.11.1993 по 01.09.1994 згідно з записами з трудової книжки серії НОМЕР_2 ; 3) період роботи з 07.12.1995 по 11.09.1996 згідно з записами з трудової книжки серії НОМЕР_2 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком відповідно до вимог статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням висновків суду.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 29.10.2025 року звернувся до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком, згідно із ст.26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. Проте рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 06.11.2025 року №045650023872 у призначенні пенсії за віком відмовлено та не зараховано до страхового стажу період проходження військової строкової служби з 01.11.1984 по 23.10.1986 згідно з військовим квитком серії НОМЕР_1 , оскільки наявне виправлення в прізвищі заявника, яке не завірено належним чином; період роботи з 01.11.1993 по 01.09.1994 згідно з записами з трудової книжки серії НОМЕР_2 , оскільки запис заведено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок, а саме: відсутня назва організації при працевлаштуванні та період роботи з 07.12.1995 по 11.09.1996 згідно з записами з трудової книжки серії НОМЕР_2 , оскільки запис заведено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок, а саме: наявна різниця між датою при працевлаштуванні та датою наказу при працевлаштуванні. Вказане рішення вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки відповідний стаж роботи позивача підтверджено даними трудової книжки та іншими доказами. Також зазначає, що позивач не може відповідати за відповідність та правильність заповнення трудових книжок та військового квитка.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.01.2026 року відкрито провадження у даній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін; залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Відповідачу в його електронний кабінет було направлено копію ухвали суду від 21.01.2026 року про відкриття провадження у справі та копію адміністративного позову, які отримані 22.01.2026 року, що підтверджується довідками відповідального працівника; правом на подання відзиву на позов відповідач не скористався.
Також третьою особою пояснення на позовну заяву не подані.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 29.10.2025 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області розглянуто заяву та додані до неї документи та прийнято рішення № пенс. спр. 045650023872 від 06.11.2025 року про відмову у призначенні пенсії за віком.
У вказаному рішенні зазначено, що необхідний страховий стаж становить не менше 32 року (на 2025 р.). Страховий стаж заявника становить 27 років 11 місяців 12 днів, за доданими документами до загального страхового стажу не зараховано: проходження військової строкової служби згідно військового квитка серії НОМЕР_1 , оскільки наявне виправлення в прізвищі заявника яке не завірено належним чином; період роботи з 01.11.1993 по 01.09.1994 згідно записів з трудової книжки серії НОМЕР_2 , оскільки запис заведено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок, а саме відсутня назва організації при працевлаштуванні; період роботи з 07.12.1995 по 11.09.1996 згідно записів з трудової книжки серії НОМЕР_2 , оскільки запис заведено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок, а саме наявна різниця між датою при працевлаштуванні та датою наказу при працевлаштуванні. Також вказано, що період роботи з 24.03.1997 по 17.02.2003, згідно записів з вищезазначеної трудової книжки зараховано частково, по 30.06.2000, оскільки періоди роботи чи ведення підприємницької діяльності з 01.07.2000 р. по 31.12.2003 р. повинні підтверджуватися даними персоніфікованого обліку, оскільки з 01.07.2000 р. персоніфікований облік відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування є обов`язковим.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).
Відповідно до статті першої Закону № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Згідно частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
У відповідності до статті 12 Закону України “Про пенсійне забезпечення” право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
Згідно частини 1 статті 26 Закону № 1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.
Згідно статті 56 Закону України “Про пенсійне забезпечення” до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Приписами статті 62 Закону України “Про пенсійне забезпечення” визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пунктів 1, 2, 27 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з записами трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 від 03.05.1983 року, останній у спірний період працював:
- запис № 15 від 01.11.1993 прийнятий вулканізаторником (наказ № 62-к від 01.11.1993);
- запис № 16 від 01.09.1994 звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням (наказ № 55-к від 01.09.1994);
- запис № 22 від 07.12.1995 прийнятий на посаду директора ТОВ «Димир і К» (наказ № 1 від 07.12.1996);
- запис № 23 від 11.09.1996 звільнений з посади директора за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України (наказ № 12 від 11.09.1996).
Суд зазначає, що в трудовій книжці наявні підписи осіб, підтверджуючих записи, та підписи завірені печатками підприємств.
Стосовно не зарахування вказаних періодів трудової діяльності роботи з 01.11.1993 по 01.09.1994 та з 07.12.1995 по 11.09.1996 відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_2 від 03.05.1983, оскільки запис заведено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок, а саме відсутня назва організації при працевлаштуванні (період з 01.11.1993 по 01.09.1994 та з 07.12.1995) та запис заведено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок, а саме наявна різниця між датою при працевлаштуванні та датою наказу при працевлаштуванні (період з 07.12.1995 по 11.09.1996), суд зазначає наступне.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту Порядок № 637).
Так, згідно пункту 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Крім того, відповідно до пункту 20 Порядку № 637 для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки встановленого зразка підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а уточнюючі довідки підприємств необхідні в разі відсутності відповідних відомостей у трудовій книжці.
Ведення трудових книжок у вказаний період здійснювалось відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої постановою Державного комітету праці СРСР від 20.06.1974 року № 162 (надалі - Інструкція № 162).
Відповідно до пункту 1.1 Інструкції № 162, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.
Згідно з пунктом 2.2 Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.
У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не заносяться.
Пунктами 2.25 та 2.26 Інструкції № 162 визначено, що записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Наприклад, "Звільнений за згодою сторін", п.1 ст.29 КЗпП РСФСР".
Також пунктом 8.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженого наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58, вказано, що контроль за дотриманням порядку ведення трудових книжок проводиться в порядку, передбаченому постановою Ради Міністрів СРСР ВЦСПС від 06.09.1973 року № 656 "Про трудові книжки працівників і службовців".
Згідно пункту 18 вказаної Постанови відповідальність за організацію роботи по веденню, обліку, зберіганні і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
Суд вказує, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17.
Також Верховний Суд у постанові від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18) зазначив, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 30 вересня 2019 року у справі № 638/18467/15-а зазначив, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Суд вказує, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (частина 3 статті 44 Закону № 1058-IV).
Отже, територіальний орган Пенсійного фонду може скористатись своїм правом перевірки даних трудової книжки позивача.
Щодо не зарахування позивачу періоду проходження військової строкової служби згідно військового квитка серії НОМЕР_1 , оскільки наявне виправлення в прізвищі заявника яке не завірено належним чином, суд зазначає наступне.
Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_1 , позивач був призваний на військову службу 01.11.1984 року та звільнений з військової служби 23.10.1986 року.
Так, відповідно до п. “в” абз. 3 ст. 56 Закону України “Про пенсійне забезпечення” (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин) до стажу роботи зараховується також: зокрема, військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.
Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 07.11.2025 року № 4624, позивач у період з 01.11.1984р. по 23.10.1986р. дійсно проходив строкову військову службу в Збройних Силах України; підстава: військовий квиток № НОМЕР_1 .
Крім того, в даному випадку суд також зазначає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його документах, на підставі яких має бути призначена пенсія, зокрема, щодо відомостей, зазначений у військовому квитку.
Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (частина 3 статті 44 Закону № 1058-IV).
Враховуючи те, що у трудовій книжці військовому квитку та довідці про підтвердження проходження військової служби позивачем, містяться всі необхідні відомості про його трудову діяльність, суд доходить висновку, що відповідачем протиправно не враховано до страхового стажу позивача періоди роботи, зазначені у трудовій книжці серія НОМЕР_2 від 03.05.1983: з 01.11.1993р. по 01.09.1994р., з 07.12.1995р. по 11.09.1996р. та період проходження військової служби з 01.11.1984р. по 23.10.1986р..
З урахуванням вищезазначеного суд вважає рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у призначенні пенсії від 06.11.2025 року № пенс. спр. 045650023872, яким позивачу було відмовлено у врахуванні до загального страхового стажу вищевказаних періодів роботи та проходження військової служби, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Надавши правову оцінку обставинам справи, а також висновків суду у даній справі щодо підтвердження права позивача на зарахування до стажу роботи періоду роботи та проходження військової служби, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди проходження військової строкової служби та роботи, а саме: 1) період проходження військової строкової служби з 01.11.1984р. по 23.10.1986р., згідно з військовим квитком серії НОМЕР_1 ; 2) період роботи з 01.11.1993р. по 01.09.1994р., згідно з записами трудової книжки серії НОМЕР_2 від 03.05.1983; 3) період роботи з 07.12.1995р. по 11.09.1996р., згідно з записами з трудової книжки серії НОМЕР_2 від 03.05.1983р., та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 29.10.2025 року, оскільки органи Пенсійного фонду України наділені дискреційними повноваженнями на прийняття рішення про призначення пенсії (здійснення перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший) та визначення підстав, за яких призначається (перераховується) пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні (перерахунку).
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
У свою чергу, суд перевіряє, зокрема, чи діяв відповідач обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно із частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 1331,20 грн., що документально підтверджується квитанцією №4115-3154-0675-6940 від 19.01.2026 року.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 1331,20 грн. підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст.ст.9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ПН НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н,61022; ІК в ЄДРПОУ 14099344), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд.26, м. Дніпро, Дніпропетровська область, 49094; ІК в ЄДРПОУ 21910427), про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у призначенні пенсії від 06.11.2025 року № пенс. спр. 045650023872.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.11.1993 по 01.09.1994, згідно з записами трудової книжки серії НОМЕР_2 від 03.05.1983.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 07.12.1995 по 11.09.1996, згідно з записами трудової книжки серії НОМЕР_2 від 03.05.1983.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди проходження військової строкової служби з 01.11.1984 по 23.10.1986, згідно з військовим квитком серії НОМЕР_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 29.10.2025 року, відповідно до вимог статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н,61022; ІК в ЄДРПОУ 14099344) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ПН НОМЕР_3 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1331,20 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення суду складений 23 березня 2026 року.

Суддя Е.О. Юрков