Справа № 504/3405/25
Номер провадження № 2/521/2215/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2026 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді: Шевчук Н.О.,
секретаря судового засідання: Жекової А.О.

за участю учасників справи:
від Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» – не з`явився;
від ОСОБА_1 – особисто, адвокат Бітюра А.А., який діє на підставі доручення з Центру БПД.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» (02090, м. Київ, вул. Алматинська, 8, офіс 310 а, ЄДРПОУ: 42986956) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог позовної заяви.

У серпні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» звернулося до Доброславського районного суду Одеської області через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №764419925 від 27.11.2021 року у розмірі 28 965 грн. 68 коп. та витрат по сплаті судового збору, витрат на правничу допомогу адвоката.
Зокрема, позов мотивовано тим, що відповідачем неналежним чином виконуються свої зобов`язання щодо повного та своєчасного повернення кредитних коштів.

Рух справи; вирішення судом клопотань, поданих сторонами, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Ухвалою Доброславського районного суду Одеської області від 03.09.2025 року справа 504/3405/25 направлена до Хаджибейського районного суду міста Одеси за підсудністю.
Після надходження позовної заяви, головуючого суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст. 14, 33 ЦПК України.
18.12.2025 року цивільна справа 504/3405/25 надійшла у провадження судді Шевчук Н.О.
Ухвалою Хаджибейського районного суду міста Одеси від 25.12.2025 року у справі №504/3405/25 було відкрито провадження, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні з викликом сторін та витребувано від АТ «ТАСКОМБАНК», (01032, м. Київ, вул. С. Петлюри, 30) інформацію, що містить банківську таємницю.
22.01.2026 року через підсистему «Електронний Суд» до Хаджибейського районного суду міста Одеси від представника відповідача надійшов відзив (вх. № 4307), у якому сторона відповідача просить суд у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості відмовити. Відзив судом долучено до матеріалів цивільної справи. 
Зокрема, за доводами відзиву на позов, відповідач зауважив, що військовослужбовці, визначені п. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", які мають кредитні зобов`язання перед банками, мають право на встановлені законодавством пільги, а саме: звільнення від сплати відсотків за користування кредитом; звільнення від сплати штрафів/пені за несвоєчасну сплату платежів по кредиту.
За твердженнями відповідача, згідно довідки №1749 від 31.12.2025 року ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем та дійсно перебуває на військовій службі. Таким чином, ОСОБА_1 має право на встановлені пільги, а саме звільнення від сплати відсотків за користування кредитом та звільнення від сплати штрафів/пені за несвоєчасну сплату платежів по кредиту.
Щодо переходу права вимоги, відповідач зауважив, що із наданих позивачем документів вбачається, що на момент укладення 28.11.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» Договору факторингу №28/1118-01 у ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» ще не виникло зобов`язання, як кредитора, стосовно кредитного договору №105430690 від 21.10.2021 року, відтак у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати позивачу на підставі договору факторингу від 28 листопада 2018 року. 
Відтак, відповідач вважає, що враховуючи те, що кредитним договором, укладеними між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем 27.11.2021 року не порушуються права і законні інтереси позивача, останні не мають права вимагати від відповідача сплати заборгованості за вказаним вище кредитним договором.
Щодо заборгованості відповідача перед позивачем, відповідач вказав, що подані позивачем докази щодо такої заборгованості, не є підтвердженням виконаних банківських операцій.
Щодо вимог позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу, відповідач зазначив, що в обґрунтування заявленої суми на надання правничої допомоги позивачем не надано суду документів, які б підтверджували заявлені витрати, квитанція щодо сплати зазначених витрат на правничу допомогу, тому позов в частині стягненні витрат на професійну правничу допомогу не підлягає задоволенню.
Крім того, відповідач зазначив, що кредитний договір він не оформлював, вказані шахрайські дії вчинені невідомими особами відносно нього.
21.01.2026 року до суду від АТ «Таскомбанк» надійшла витребувана судом інформація, що містить банківську таємницю.
26.01.2026 року до Хаджибейського районного суду міста Одеси через підсистему «Електронний Суд» від представника позивача надійшла відповідь на відзив (вх. №4916), у якій останній просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідь на відзив судом долучено до матеріалів цивільної справи.
Зокрема, за доводами відповіді на відзив, позивач, наголошуючи на обставинах, зазначених ним у позові, вказав, що на підтвердження своєї позиції відповідачем подано до суду Військовий квиток, із змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 вступив до лав ЗСУ 07.04.2022 року, тобто через 5 місяців після укладання Кредитного договору № 764419925 від 27.11.2021 року, відтак, як вважає позивач, дія вимог п. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у даному разі на відповідача не розповсюджується, оскільки нарахування відсотків здійснювалось з 02.02.2022 року по 01.06.2022 року, тобто поза межами несення відповідачем військової служби. З 11 квітня 2022 року було відновлено нарахування процентів за користування кредитними коштами по діючих кредитних договорах кредитних продуктів Товариства СМАРТ з 11.04.2022 року до дати закінчення строку кредитування та дії таких договорів.
Щодо перерахування кредитних коштів, позивач вказав, що відповідно до умов кредитного договору, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало взяті на себе зобов`язання та платіжним дорученням ініціювало переказ коштів в загальній сумі 8200,00 грн. на картковий рахунок відповідача, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням №
b2c0958f-8d01-483b-9365-5bef508a1631 від 27.11.2021 року з відміткою Товариства.
Відтак, позивач вважає, що жодного юридичного факту щодо помилкового або неналежного переказу на рахунок відповідача коштів за кожною із транзакцій, ініційованими ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», не встановлено, таким чином позивач документально підтвердив виконання перерахування коштів відповідачеві.
При цьому, як зауважено позивачем, оскільки первинний кредитор ініціював платіжну операцію шляхом подання відповідної платіжної інструкції надавачу фінансових платіжних послуг із зазначенням необхідних реквізитів, які клієнт вказав в заявці на отримання кредитних коштів для їх подальшого зарахування на рахунок отримувача (Боржника) та надав Електронне повідомлення від АТ «ТАСКОМБАНК» про те, що відповідне перерахування було здійснено успішно - позивач довів факт отримання відповідачем коштів, а отже зобов`язання останнього за кредитним договором.
Позивач вважає, що відповідач ставить під сумнів вищезгадані факти, проте в той же час ним не надано: - будь-яких належних і допустимих доказів того, що відповідні кредитні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорі або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить; - будь-яких належних і допустимих доказів того, що сторонні особи мали доступ до його банківського рахунку на який зараховані кредитні кошти; - виписки по зазначеному картковому рахунку за спірні періоди на підтвердження факту не зарахування кредитних коштів на його рахунок; - доказів повернення коштів чи спростування нарахованих кредитором процентів за період користування кредитними коштами.
Отже, враховуючи наведене, позивач вважає, що дійсно підтвердив факт укладання кредитного договору № 764419925 від 27.11.2021 року та наявність заборгованості у боржника.
Щодо правомірності переходу права вимоги, позивач вказав, що таке право вимоги ним набуто правомірно.
Окрім наведеного, позивач звернув увагу суду на ту обставину, що надані ним розрахунки заборгованості не суперечать один одному та узгоджується з іншими письмовими доказами у справі, зокрема із витягами Реєстру прав вимоги № 168 від 11.01.2022 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, Реєстру прав вимоги № 10 від 31.07.2023 року до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року. При цьому, за весь період перебування права вимоги за вищезазначеними договорами, позивач не здійснив жодних додаткових нарахувань і не застосував жодних штрафних санкцій до боржника.
Також, у відповіді на відзив на позовну заяву позивач підтримав у повному обсязі вимоги щодо понесених ним витрат на правничу допомогу.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна його заява про підтримання позовних вимог, в якій він просив розглядати справу за його відсутності, що судом розглянуте та задоволене.
Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували щодо позовних вимог в повному обсязі, просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог з мотивів, вказаних у відзиві на позов. Окремо, в судовому засіданні, відповідач пояснив суду, що жодних кредитних правовідносин у нього з первісним кредитором не було, з приводу шахрайських дій інших осіб ним було скеровано до відділу поліції відповідну заяву.
Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Отже, у зв`язку із тим, що судом створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, явка учасників судового процесу ухвалою суду не визнана обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача.
Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, заслухавши думку учасників справи, які з`явилися до судового засідання, суд зазначає про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, враховуючи таке.

Фактичні обставини, встановлені судом із наявних у справі матеріалів.

Із наданих позивачем до позовної заяви матеріалів, судом встановлено, що 27.11.2021 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №764419925 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора MNV6V3J3, який відправлено на мобільний номер телефону НОМЕР_2 27.11.2021 року об 4:40:38, введено 27.11.2021 року об 4:41:51.
Пунктом 1.1. договору сторони передбачили, що за цим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 8200 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА».
Відповідно до п. 1.3. договору кредитодавець надає перший Транш за договором в сумі 8200 грн. одразу після укладення договору, який має бути повернено до 06.12.2021 року.
Кредитна лінія надається строком на 9 днів від дати отримання кредиту позичальником (далі – Дисконтний період), а саме до 06.12.2021 року. У випадку надання першого Траншу не в день укладення договору строк дії Кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого Траншу за договором (п. 1.7 договору).
Пунктом 1.9. договору сторони передбачили, що за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку:
1.9.1. виключно на період строку, визначеного в п. 1.7 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 722,70 (сімсот двадцять дві цілих сім десятих) процентів річних, що становить 1,98 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним;
1.9.2. за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п. 1.8. договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7. договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 722,70 (сімсот двадцять дві цілих сім десятих) процентів річних, що становить 1,98 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним.
Кредитодавець за своїм вибором може надавати позичальнику знижки на розмір Індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в Особистому кабінеті.
1.9.3. Якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.8 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 766,50 (сімсот шістдесят шість цілих п`ять десятих) процентів річних, що становить 2,10 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду. З огляду на вищезазначене та у порядку ст. 212 Цивільного кодексу України сторони домовились, що відкладальною обставиною за цим договором щодо виникнення у позичальника зобов`язань по сплаті процентів за базовою процентною ставкою від дати отримання кредиту по дату закінчення дисконтного періоду, є факт продовження користування кредитом понад строк дисконтного періоду з врахуванням всіх продовжень строку дисконтного періоду на умовах п. 1.8. цього договору. Базова процентна ставка за користування кредитом не застосовується протягом строку дисконтного періоду виключно за умови, якщо розмір базової процентної ставки більший ніж 1,98 процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом. В усіх інших випадках нарахування процентів за Базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до умов цього пункту договору.
Відповідно до п. 1.14.1. договору, орієнтовна загальна вартість кредиту для суми кредиту за першим траншем, що вказана в п. 1.3. договору, за умови застосування до відносин між сторонами правил нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою, складає 9565 грн 30 коп. (дев`ять тисяч п`ятсот шістдесят п`ять грн. тридцять коп.) та включає в себе загальні витрати за кредитом у вигляді процентів за користування кредитом у розмірі 1365 грн. 30 коп. та суму кредиту у розмірі 8200 грн 00 коп. Орієнтовна реальна процентна ставка, розрахована згідно методики Національного банку України, складає 51487,91 % річних, при цьому загальна вартість першого траншу за кредитом у процентному вираженні за строк дисконтного періоду складає 116,65 % від суми першого траншу.
27.11.2021 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 погоджено всі умови кредитування, що вбачається із наданого позивачем Паспорту споживчого кредиту продукту «СМАРТ». Водночас, вказаний паспорт не містить ані реквізитів споживача кредитних послуг (окрім прізвища та ініціалів), ані його підпису (особистого або електронного).
Відповідно до наявної в матеріалах справи заявки на отримання грошових коштів від 27.11.2021 року судом встановлено, що у вказаній заявці зазначено персональні дані ОСОБА_1 , фінансовий номер телефону  НОМЕР_2 , реквізити паспорта, номер карткового рахунку НОМЕР_3 .
Згідно платіжного доручення № b2c0958f-8d01-483b-9365-5bef508a1631 від 27.11.2021 року, ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» перерахувало кошти на картку №  НОМЕР_3 у розмірі 8200 грн.
Відповідно до довідки ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» від 21.03.2025 року, на виконання кредитного договору № 764419925 від 27.11.2021 року, укладеним між Позичальником/Отримувачем - ОСОБА_2 , та Кредитодавцем/Платником – Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», Кредитодавцем було ініційовано платіжну операцію, шляхом подання надавачу фінансових платіжних послуг платіжної інструкції, а надавачем платіжних послуг з наступними реквізитами: Надавач платіжних послуг Платника: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "СЕНС БАНК", Код банку (МФО): 300346, Код за ЄДРПОУ: 23494714; Надавач платіжних послуг Отримувача: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ТАСКОМБАНК", Код банку (МФО): 339500, Код за ЄДРПОУ: 09806443; Особа Платника: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», Код ЄДРПОУ 38569246; Особа Отримувача: ФУФАЛЬКО МИКОЛА ВАСИЛЬОВИЧ, РНОКПП НОМЕР_1 ; Рахунок Платника: НОМЕР_4 ; Транзитний рахунок для перерахування коштів Отримувачу: НОМЕР_5 ; рахунок/платіжна карта Отримувача: 5366-39XX-XXXX-3576, Термін дії: 11.2026; Сума платіжної операції: 8200,00 грн.; Ідентифікатор платіжної операції: CC97317E8F1801B0E053AC112B0DFF25; Дата ініціювання платіжної інструкції: 27.11.2021 4:41:51; Дата завершення платіжної операції (проведення платіжної операції надавачем платіжних послуг): 27.11.2021 4:42:04.
Згідно розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» станом на 11.01.2022 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №764419925 від 27.11.2021 року склала за тілом кредиту – 8200 грн., за процентами – 10258 грн. 20 коп.
28.11.2018 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» відступило ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором №764419925 від 27.11.2021 року щодо ОСОБА_1 
28.11.2019 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Додаткову угоду №19 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року.
31.12.2020 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Додаткову угоду №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року.
31.12.2021 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Додаткову угоду №27 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року.
31.12.2022 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Додаткову угоду №31 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року.
31.12.2023 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Додаткову угоду №32 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року.
05.08.2020 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено договір факторингу №05/0820-01, відповідно до умов якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступило ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором№764419925 від 27.11.2021 року щодо ОСОБА_1 
03.08.2021 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Додаткову угоду №2 до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року.
30.12.2022 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Додаткову угоду №3 до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року.
Згідно розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» станом на 31.07.2023 року заборгованість  ОСОБА_1 за кредитним договором №764419925 від 27.11.2021 року склала: за тілом кредиту – 8200 грн., за процентами - 20765 грн. 68 коп.
08.07.2025 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» укладено договір факторингу 08/07/25-Е, відповідно до умов якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступило ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором №764419925 від 27.11.2021 року щодо ОСОБА_1 .
Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором №764419925 від 27.11.2021 року, наданої ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» станом на 31.07.2025 року заборгованість ОСОБА_1 складає 28965 грн. 68 коп.
Згідно відповіді від 26.01.2026 року (вх.51550), яка надійшла на адресу суду на виконання ухвали суду від 25.12.2025 року від АТ «ТАСКОМБАНК», вбачається, що платіжна картка № НОМЕР_6 була емітована на ім`я ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_7 ); НОМЕР_8 не є фінансовим номером телефону за вказаною вище платіжною карткою та клієнтам АТ «ТАСКОМБАНК» не належить; інформація про ОСОБА_1 у Банку – відсутня; факт зарахування 27.11.2021 року грошових коштів у розмірі 8200 грн. на рахунок ОСОБА_3 – підтверджено.
Відповідно до банківської виписки, наданої АТ «ТАСКОМБАНК» на ухвалу суду за період з 27.11.2021 року по 02.12.2021 року, на рахунок ОСОБА_3 27.11.2021 року надійшли кошти у розмірі 8200 грн. в якості кредиту.
З талону повідомлення Відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області від 14.01.2022 року вбачається, що 14.01.2022 року від ОСОБА_1 прийнято заяву про вжиття заходів щодо невідомих осіб, якими відносно відповідача було оформлено кредит.
З довідки, наданої ВЧ НОМЕР_9 від 31.12.2025 року №1749, вбачається, що сержант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в військовій частині НОМЕР_9 у АДРЕСА_2 з 07.04.2022 року.
Окрім наведеного, у матеріалах справи наявні надані представником позивача матеріали на підтвердження надання ним позивачу правничої допомоги: договір про надання правничої допомоги №09/07/25-01 від 09.07.2025 року, додаткова угода №25770540452 від 09.07.2025 року, акт прийому – передачі наданих послуг №09/07/25-01 від 17.07.2025 року на суму 7000 грн.
Предметом спору у даній справі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у зазначеному вище розмірі.
Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права під час вирішення справи по суті позовних вимог.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною 1 ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.
Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені ст. 16 ЦК України.
Статтями 10, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.
У даній справі, з наданих позивачем матеріалів, судом встановлено, що 27.11.2021 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №764419925 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора MNV6V3J3, який відправлено на мобільний номер телефону НОМЕР_2 27.11.2021 року об 4:40:38, введено 27.11.2021 року об 4:41:51.
Пунктом 1.1. договору сторони передбачили, що за цим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 8200 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА».
Відповідно до п. 1.3. договору кредитодавець надає перший Транш за договором в сумі 8200 грн. одразу після укладення договору, який має бути повернено до 06.12.2021 року.
Кредитна лінія надається строком на 9 днів від дати отримання кредиту позичальником (далі – Дисконтний період), а саме до 06.12.2021 року. У випадку надання першого Траншу не в день укладення договору строк дії Кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого Траншу за договором (п. 1.7 договору).
З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору, згідно платіжного доручення № b2c0958f-8d01-483b-9365-5bef508a1631 від 27.11.2021 року, ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» перерахувало кошти на картку № 5366-39XX-XXXX-3576 у розмірі 8200 грн.
Разом з тим, судом встановлено, що згідно відповіді від 26.01.2026 року (вх.51550), яка надійшла на адресу суду на виконання ухвали суду про витребування доказів від 25.12.2025 року від АТ «ТАСКОМБАНК», платіжна картка № НОМЕР_6 була емітована на ім`я ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_7 ); НОМЕР_8 не є фінансовим номером телефону за вказаною вище платіжною карткою та клієнтам АТ «ТАСКОМБАНК» не належить; інформація про ОСОБА_1 у Банку – відсутня; факт зарахування 27.11.2021 року грошових коштів у розмірі 8200 грн. на рахунок ОСОБА_3 – підтверджено.
Відповідно до банківської виписки, наданої АТ «ТАСКОМБАНК» на ухвалу суду за період з 27.11.2021 року по 02.12.2021 року, на рахунок ОСОБА_3 27.11.2021 року надійшли кошти у розмірі 8200 грн. в якості кредиту.
В подальшому, як встановлено судом, право вимоги до відповідача за низкою правочинів факторингу перейшло до позивача, який і звертається до суду з відповідним позовом про стягнення з боржника кредитної заборгованості.
Розглянувши справу по суті позовних вимог, суд зазначає таке.
У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем; електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину.
Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Статтею 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором.
У відповідності до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За вимогами ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором.
Разом з тим, суд зазначає, що реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.
Так, заборгованість за кредитом визначається умовами кредитного договору та вимогами закону, а тому суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву, оскільки за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Такої позиції дотримується Верховний Суд, зокрема, у постанові від 07.06.2023 року у справі № 234/3840/15.
У даному разі судом встановлено, що первісним кредитодавцем на рахунок позичальника, як вказано позивачем – ОСОБА_1 перераховано кредитні кошти у розмірі 8200 грн.
При цьому, за усталеною судовою практикою, належним доказом заборгованості відповідача за тілом кредиту може бути виписка по картковому рахунку, яка повинна досліджуватися в сукупності з іншими доказами.
Так, позивачем суду було надано на підтвердження своєї правової позиції щодо наявності у відповідача кредитної заборгованості платіжне доручення № b2c0958f-8d01-483b-9365-5bef508a1631 від 27.11.2021 року, з якого вбачається, що ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» перерахувало кошти на картку № НОМЕР_3 у розмірі 8200 грн.
Водночас, платіжна картка № НОМЕР_6 була емітована на ім`я ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_7 ); НОМЕР_8 не є фінансовим номером телефону за вказаною вище платіжною карткою та клієнтам АТ «ТАСКОМБАНК» не належить; інформація про ОСОБА_1 у Банку – відсутня; факт зарахування 27.11.2021 року грошових коштів у розмірі 8200 грн. на рахунок ОСОБА_3 – підтверджено.
Відповідно до банківської виписки, наданої АТ «ТАСКОМБАНК» на ухвалу суду за період з 27.11.2021 року по 02.12.2021 року, на рахунок ОСОБА_3 27.11.2021 року надійшли кошти у розмірі 8200 грн. в якості кредиту.
Відтак, з огляду на наявні у матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що позивачем на обґрунтування позовних вимог до матеріалів справи не надано будь-яких належних та допустимих доказів того, які б свідчили про перерахування для відповідача первісним кредитором коштів у розмірі: 8200 грн. 27.11.2021 року, з огляду на що, суд вважає, що факт виникнення у відповідача за кредитним договором заборгованості у нарахованому позивачем розмірі не доведено.
Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. 
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Суд зазначає, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду та у даному випадку, може призвести до порушення принципу диспозитивності цивільного судочинства та змагальності сторін.
Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів. а не припущень, що й буле відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року №543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013, зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов?язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відтак, у даному разі, зважаючи на те, що позивачем під час судового розгляду позовні вимоги не підтверджено належними та допустимими доказами, а саме, не підтверджено факт отримання відповідачем кредитних коштів від первісного кредитодавця на виконання умов кредитного договору від 764419925 від 27.11.2021 року у розмірі 8200 грн., суд виснує про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості у повному обсязі.
Відповідно до ч. 1, 3, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови задоволенні позову на позивача.
Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. 16, 526, 530, 543, 549-552, 610, 1054, 1050 ЦК України, ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 133, 141, 258-259, 268 ЦПК України, Хаджибейський районний суд міста Одеси

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» (02090, м. Київ, вул. Алматинська, 8, офіс 310 а, ЄДРПОУ: 42986956) до  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Вступну та резолютивну частини рішення складено, проголошено та підписано в судовому засіданні 17.03.2026 року.
Повний текст судового рішення складено та підписано 17.03.2026 року. 

Повні відомості про учасників справи згідно з п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» ( 02090, м. Київ, вул. Алматинська, 8, офіс 310 а, ЄДРПОУ: 42986956);
Відповідач:  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Суддя: Н.О. Шевчук