ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року 	м. Полтава	Справа № 440/12979/24	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сич С.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Полтавського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі – позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі – відповідач, ГУ ПФУ в Полтавській області), у якій позивач просить: 
1) визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про переведення пенсії ОСОБА_1 по інвалідності відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” з квітня 2024 року на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; 
2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з квітня 2024 року перевести (відновити) ОСОБА_1 пенсію по інвалідності другої групи відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач отримував пенсію по інвалідності другої групи відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" з травня 2015 року. У квітні 2024 року позивачу стало відомо, що його пенсія зменшилась та звернувся до відповідача із заявою про надання інформації щодо пенсійної справи. Відповідач листом повідомив, що ОСОБА_1 переведено з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №, оскільки згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач має звання «капітан», яке не відноситься до посад рядового (сержантського) складу. Позивач вважає дії відповідача щодо переведення на пенсію відповідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" протиправними, посилаючись на те, що набув право на пенсію за Законом №2262.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/12979/24. Клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження – задоволено, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
26 листопада 2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву /а.с. 28-30/, у якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області, з 27.04.2015 та до 01.04.2024 отримував пенсію по інвалідності, як особа з інвалідністю 2 групи, поранення/каліцтво, отримані при виконанні обов?язків військової служби, відповідно до Закону №2262, з урахуванням посвідчення інваліда війни серії НОМЕР_1 від 18.05.2015. За наслідками проведеної Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області перевірки правильності встановлення розміру та виду пенсії переглянуто право позивача на пенсію по інвалідності згідно Закону №2262-ХІI. Рішенням від 08.03.2024 проведено перехід з пенсії по інвалідності, згідно вищевказаного закону на пенсію по інвалідності згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 01.04.2024, оскільки в матеріалах пенсійної справи міститься довідка №378 від 05.03.2015, видана ІНФОРМАЦІЯ_2 , де вказано військове звання капітан у відставці, яке не відноситься до посад рядового (сержантського) складу, що передбачене Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Після проведеного перерахунку пенсії розмір пенсійної виплати ОСОБА_1 склав 12396 грн. Аналізуючи матеріали електронної пенсійної справи ОСОБА_1 , встановлено, що заявник 04.07.2024 повторно подав довідку, видану 22.04.2024 №1743/8/2024 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в якій зазначено, що ОСОБА_1 у період з 27.08.1982 по 29.08.1989 проходив військову службу за призовом офіцерів запасу в Збройних силах СРСР на посаді командира взводу, у військовому званні лейтенант. Відтак у позивача відсутні правові підстави отримувати пенсію по інвалідності згідно із Законом №2262-XII, а Головним управління Пенсійного фонду України в Полтавській області не допущено протиправних дій відносно позивача, натомість, приведено його пенсійну справу у відповідність до чинного законодавства.
Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та спірні правовідносини.
Довідкою ІНФОРМАЦІЯ_4 №378 від 05.03.2015 підтверджено, що ОСОБА_1 , 1959 року народження, у період з 27 серпня 1982 року по 29 серпня 1984 року проходив військову службу в Збройних Силах СРСР по призову, військове звання – капітан у відставці /а.с. 35/.
Довідкою ІНФОРМАЦІЯ_5 №1743/8/2024 від 22.04.2024 підтверджено, що ОСОБА_1 у період з 27 серпня 1982 року по 29 серпня 1984 року він проходив військову службу за призовом офіцерів запасу в Збройних Силах СРСР, на посаді командира взводу, у військовому званні лейтенант /а.с. 56/.
Із 27.04.2015 ОСОБА_1 встановлено безстроково другу групу інвалідності - травма пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, що підтверджено випискою з акту огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії АВ №0482204 /а.с. 33/.
Із 27.04.2015 ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності згідно з Законом про військовослужбовців, що підтверджується розпорядженням №264910 від 13.07.2015 /а.с. 12/.
Із 01.04.2024 ОСОБА_1 переведено на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування"; вид перерахунку: перехід з виду на вид, що підтверджується рішенням органу Пенсійного фонду України №916300264910 від 08.03.2024 /а.с. 52-53/.
На заяву позивача від 08.04.2024 щодо пенсійного забезпечення відповідач листом від 26.04.2024 №9116-7874/С-02/8-1600/24 повідомив про те, що ОСОБА_1 отримував пенсію по інвалідності 2 групи згідно Закону №2262, як особа із числа військовослужбовців строкової служби. Обчислення розміру пенсії здійснювалось згідно статті 21 Закону №2262 у розмірі 80 відсотків заробітної плати. За наслідками проведеної Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області перевірки правильності встановлення розміру пенсії та виду пенсії було встановлено, що згідно витягу із акта огляду МСЕК ОСОБА_1 вперше встановлено 2 групу інвалідності з причиною інвалідності "Поранення/каліцтво, отримані при виконанні обов?язків військової служби" з 27.04.2015. Згідно довідки Лубенсько-Оржицького об?єднаного міського військового комісаріату Полтавської області ОСОБА_1 має військове звання капітан, яке не відноситься до посад рядового (сержантського) складу. У зв?язку з вищевикладеним, ОСОБА_1 з 01.04.2024 переведено на пенсію по інвалідності 2 групи відповідно до Закону України "Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування", розмір якої, з урахуванням статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" та постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 №185 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році", з 01.04.2024 становить 12396,00 грн. /а.с. 14-15/. 
Не погодившись з діями відповідача щодо переведення з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з квітня 2024 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд дійшов наступних висновків.
Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України визначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначає Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ від 09 квітня 1992 року (надалі - Закон №2262-ХІІ).
За змістом частин 1, 2 статті 1 Закону №2262-ХІІ (у редакції станом на час призначення пенсії позивачу) особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.
Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали інвалідами за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.
Відповідно до частини 1 статті 1-2 Закону №2262-ХІІ право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби: 
а) особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом;
б) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту;
в) особи із числа військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, органів державної безпеки і внутрішніх справ колишнього Союзу РСР, Національної гвардії України, Прикордонних військ України, військ цивільної оборони України;
г) особи начальницького і рядового складу державної пожежної охорони, особи начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України;
д) громадяни інших держав із числа військовослужбовців збройних сил та інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства цих держав, які постійно проживають в Україні, і відповідно до міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, їх пенсійне забезпечення здійснюється згідно із законодавством держави, на території якої вони проживають;
е) особи, зазначені у статтях 3 і 4 цього Закону;
є) особи із числа військовослужбовців строкової служби та члени сімей осіб офіцерського складу, прапорщиків і мічманів, військовослужбовців надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, у передбачених цим Законом випадках.
Згідно із статтею 18 Закону №2262-ХІІ (у редакції станом на час призначення пенсії позивачу) пенсії по інвалідності особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються в разі, якщо інвалідність настала в період проходження ними служби або не пізніше трьох місяців після звільнення зі служби, або якщо інвалідність настала пізніше тримісячного терміну після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства.
Отже, на час призначення позивачу пенсії по інвалідності (з 27.04.2015) Законом №2262-XII було передбачено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби, зокрема,  особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи із числа військовослужбовців строкової служби.
Частиною 1 статті 1-2 Закону №2262-ХІІ (у редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин 01.04.2024) передбачено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби):
а) особи з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу;
б) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту;
в) особи із числа військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, органів державної безпеки і внутрішніх справ колишнього Союзу РСР, Національної гвардії України, Прикордонних військ України, військ цивільної оборони України;
г) особи начальницького і рядового складу державної пожежної охорони, особи начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України;
д) громадяни інших держав із числа військовослужбовців збройних сил та інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства цих держав, які постійно проживають в Україні, і відповідно до міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, їх пенсійне забезпечення здійснюється згідно із законодавством держави, на території якої вони проживають;
е) особи, зазначені у статтях 3 і 4 цього Закону;
є) особи із числа військовослужбовців строкової служби та члени сімей осіб з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, у передбачених цим Законом випадках;
ж) державні службовці та працівники навчальних, медичних закладів та науково-дослідних установ Міністерства внутрішніх справ України або поліції з числа колишніх працівників міліції, які станом на день опублікування Закону України "Про Національну поліцію" проходили службу в органах внутрішніх справ та мали календарну вислугу не менше п`яти років і продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ України або поліції (їх територіальних органах, закладах та установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України "Про державну службу", а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах;
з) особи начальницького складу Національного антикорупційного бюро України.
Отже, право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби, зокрема, особи із числа військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, органів державної безпеки і внутрішніх справ колишнього Союзу РСР, особи із числа військовослужбовців строкової служби.
Частиною 9 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
За приписами частин 1, 3 статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.
На момент призову та звільнення позивача з військової служби діяв Закон СРСР від 12.10.1967 "Про загальний військовий обов`язок" .
Відповідно до статей 5, 6 Закону СРСР "Про загальний військовий обов`язок" військова служба складається із дійсної військової служби та служби у запасі Збройних Сил СРСР.
Громадяни, які проходять дійсну військову службу, є військовослужбовцями, а ті, що перебувають у запасі - військовозобов`язаними. 
Згідно з приписами статті 8 Закону СРСР "Про загальний військовий обов`язок" військовослужбовці та військовозобов`язані поділяються на солдатів, матросів, сержантів, старшин, прапорщиків, мічманів та офіцерський склад. 
Офіцерський склад Збройних Сил СРСР поділяється на: молодший офіцерський склад (від молодшого лейтенанта до капітана включно та їм рівні); старший офіцерський склад (від майора до полковника, включно та їм рівні); вищий офіцерський склад (генерали, адмірали та маршали).
Солдати, матроси, сержанти та старшини, що проходять дійсну військову службу в межах строків, встановлених цим Законом, вважаються такими, що перебувають на дійсній строковій військовій службі, а ті, хто проходить дійсну військову службу, понад встановлених Законом строків тими, хто перебуває на дійсній надстроковій військовій службі.
Згідно із статтею 66 Закону СРСР "Про загальний військовий обов`язок" особи офіцерського складу запасу можуть бути визначені в мирний час на дійсну військову службу для використання на офіцерських посадах: 
у добровільному порядку - за рішенням Міністра оборони СРСР; 
за призовом - строком на два–три роки з числа осіб віком не старше 30 років, у кількості та за військово-обліковими спеціальностями, що визначаються Радою Міністрів СРСР.
Довідкою ІНФОРМАЦІЯ_4 №378 від 05.03.2015 підтверджено, що ОСОБА_1 , 1959 року народження, у період з 27 серпня 1982 року по 29 серпня 1984 року проходив військову службу в Збройних Силах СРСР по призову, військове звання – капітан у відставці /а.с. 35/.
Довідкою ІНФОРМАЦІЯ_5 №1743/8/2024 від 22.04.2024 підтверджено, що ОСОБА_1 у період з 27 серпня 1982 року по 29 серпня 1984 року він проходив військову службу за призовом офіцерів запасу в Збройних Силах СРСР, на посаді командира взводу, у військовому званні лейтенант /а.с. 56/.
Отже, позивач ОСОБА_1 у період з 27 серпня 1982 року по 29 серпня 1984 року проходив дійсну військову службу за призовом на офіцерській посаді командира взводу, а отже, відноситься до категорії осіб із числа військовослужбовців строкової служби у розумінні статті 1-2 Закону №2262-ХІІ, які мають право на пенсійне забезпечення на умовах Закону №2262-ХІІ.
Позивач при призначенні пенсії обрав пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", зокрема, із 27.04.2015 ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності згідно з Законом про військовослужбовців, що підтверджується розпорядженням №264910 від 13.07.2015 /а.с. 12/.
Статтею 10 Закону України "Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.
Пунктом 13 розділу XV Закону України "Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до законів України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про прокуратуру" та цього Закону, призначається одна пенсія за вибором особи.
Разом з тим, у порушення наведених вище норм Законів, відповідачем прийнято рішення №916300264910 від 08 березня 2024 року, яким ОСОБА_1 переведено на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування" /а.с. 52-53/, а отже це рішення є протиправним.
Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зважаючи на викладене вище, обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, враховуючи, що оскаржувані у цій справі дії виразилися у прийнятті рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №916300264910 від 08 березня 2024 року про переведення ОСОБА_1 на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування", суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №916300264910 від 08 березня 2024 року про переведення ОСОБА_1 на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування" та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області поновити виплату ОСОБА_1 з 01 квітня 2024 року пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та здійснити її виплату з урахуванням проведених виплат.
Отже, позов ОСОБА_1 обґрунтований та підлягає задоволенню.
Підстави для стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат на сплату судового збору відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 3, 6-10, 139, 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, 
УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, 34, м. Полтава, 36000, ідентифікаційний код 13967927) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити. 
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №916300264910 від 08 березня 2024 року про переведення ОСОБА_1 на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області поновити виплату ОСОБА_1 з 01 квітня 2024 року пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та здійснити її виплату з урахуванням проведених виплат.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.С. Сич