Cправа №549/587/25
Провадження№2/549/58/26

РІШЕННЯ
Іменем України

26 лютого 2026 року Чорнухинський районний суд Полтавської області
у складі: головуючого - судді Крєпкого С.І.
за участю:  секретаря судового засідання Кривчун Я.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Чорнухи в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс» (далі ТОВ «Свеа фінанс») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
установив:
ТОВ «Свеа фінанс» звернулося до Чорнухинського районного суду Полтавської області з вказаним позовом, який обґрунтовано тим, що 30.10.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі – ТОВ «Авентус Україна») та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту №8435382 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». 
На підставі укладеного договору відповідачу було надано кредит у сумі 5000 грн.
Крім того, 31 жовтня 2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до договору №8435382 про надання споживчого кредиту від 30.10.2024, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписану у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Сторони домовились збільшити суму кредиту на 2500 грн, таким чином позичальником було отримано кредит в загальній сумі 7500 гривень. 
На підставі укладеного договору та додаткової угоди до нього відповідачу було надано кредит у сумі 7500 грн на строк 360 днів шляхом перерахування на його особисту банківську картку № НОМЕР_1 , яку він вказав при оформленні договору, а позичальник зобов`язався повернути використану суму та сплатити проценти за користування кредитними коштами на визначених умовами договору умовах.
Усвідомлюючи виникнення фінансових зобов`язань перед первісним кредитором, відповідач здійснював часткові оплати в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №8435382 від 30.10.2024, шляхом здійснення платежів зазначених у розрахунку заборгованості за кредитним договором.
Сплачуючи кредит, відповідач, додатково до зазначеного вище, вчинив конклюдентні дії, що свідчать про прийняття укладеного кредитного договору, який створив для нього певні цивільні права та обов`язки частину з яких було реалізовано.
Пунктом 1.5. договору кредиту передбачено, що відсоткова ставка за договором є фіксованою.
ТОВ «Авентус Україна» належним чином виконало свої зобов`язання за договором кредиту, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору кредиту.
26 червня 2025 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Свеа фінанс» було укладено договір факторингу №01.02-15/25, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» відступило на користь ТОВ «Свеа фінанс» права грошової вимоги до боржників за договорами кредиту, у тому числі за договір про надання споживчого кредиту №8435382 від 30.10.2024, що укладений між ТОВ «Авентус Україна» та позичальником, яким є ОСОБА_1 .
Таким чином, ТОВ «Свеа фінанс» наділено правом грошової вимоги до відповідача.
Відповідач не виконав зобов`язань за вказаним договором, в зв`язку з чим має заборгованість в розмірі 23947,52 грн, з яких: 6840 грн - за тілом кредиту, 8057,52 грн - за відсотками, 9050 грн – неустойка на дату відступлення права вимоги. 
Посилаючись на вказане просив стягнути з відповідача цей борг та понесені судові витрати.
31 грудня 2025 року ухвалою судді Чорнухинського районного суду Полтавської області відкрито провадження у справі, визначено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, встановлено строки для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень.
В поданій суду заяві представник позивача позовні вимоги повністю підтримав, просив розглянути справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с.76). 
Відповідач в судове засідання не з`явився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав, в силу п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України вважається таким, що повідомлений належним чином про дату, день, час та місце судового засідання (а.с.85,94).
За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню зважаючи на таке.
Як вбачається з матеріалів справи, 30 жовтня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №8435382 в розмірі 5000 грн, денна процентна ставка складає: за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом 1,00% в день, за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 0,99% в день, орієнтовна реальна річна процентна ставка складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом – 2333,95% річних, за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки – 2146,80% річних, строк кредиту - 360 днів (а.с.10-11).
31 жовтня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до договору про надання споживчого кредиту №8435382, якою збільшено суму кредиту до 7500 грн, денна процентна ставка складає: за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом 1,00% в день, за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 0,99% в день, орієнтовна реальна річна процентна ставка складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом – 2336,37% річних, за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки – 2150,36% річних, строк кредиту - 360 днів (а.с.23).
26 червня 2025 року між ТОВ «Свеа фінанс» та ТОВ «Авентус Україна» було укладено договір факторингу №01.02-15/25, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» відступило на користь ТОВ «Свеа фінанс» права грошової вимоги до боржників за договором кредиту, у тому числі за договір про надання споживчого кредиту №8435382 від 30.10.2024, що укладений між ТОВ «Авентус Україна» та позичальником, яким є ОСОБА_1 (а.с.48-56).
Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу кредитна заборгованість відповідача станом на 26.06.2025 складає 23947,52 грн, з яких: 6840 грн -заборгованість за тілом кредиту, 8057,52 грн заборгованість за відсотками, 9050 грн – пеня, штрафи на дату відступлення права вимоги (а.с.60).
За приписами ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. 
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст.639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 1, ч.2 ст.1047 ЦК України).
Механізм укладення електронного договору, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законами України «Про електронну комерцію» та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги".
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч.ч.3,4,6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. 
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. 
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Ураховуючи наведене, вищевказані кредитні договором з відповідачем укладені сторонами правочину в електронній формі шляхом підписання їх умов кредитодавцем електронним підписом та позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію».
Верховний Суд в постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19 підтверджує, що суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині.
Таким чином, встановлено, що між первісними кредитором та відповідачем укладено договір позики у формі електронного документу з електронними підписами сторін, із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився.
Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
У свою чергу, позичальник зобов`язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені кредитним договором терміни, а також виконати інші свої зобов`язання відповідно цього договору.
Судом встановлено, що через неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за вищевказаним договором утворилась заборгованість.
Першою та третьою частинами статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Згідно ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Як передбачено ч.1 ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред`явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Відповідно до ст.ст.514, 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ст.ст.526,527 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог закону. Боржник зобов`язаний виконувати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Відповідно дост.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідачем порушено умови укладених кредитних договорів щодо погашення кредиту та процентів за його користування відповідно до умов кредиту, оскільки кредит ним не повернуто, проценти не сплачені.
Доказів погашення боргу у повному обсязі суду відповідачем не надано.
З огляду на викладене з урахуванням порушення позичальником умов кредитного договору щодо своєчасного і повного погашення заборгованості, ненадання відповідачем доказів про погашення заборгованості за кредитним договором, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту та процентам в сумі 14897,52 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в цій частині, оскільки правовідносини, які склалися між сторонами у справі, витікають з договірних відносин, які є обов`язковими для виконання сторонами в повному обсязі.
Водночас у стягненні з відповідача 9050 грн заборгованості за штрафними санкціями необхідно відмовити з огляду на приписи п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідно до яких у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. 
Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Пропорційність задоволених вимог становить 62,2% (14897,52 грн х 100/23947,52 грн).
В зв`язку з частковим задоволенням позову підлягають стягненню з позивача на користь відповідача 62,2% від суми сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн, що складає 1506,73 грн (2422,40 грн х 62,2%).
Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст.141,142, 259, 263-265, 274-279, 280-284 ЦПК України, суд,
ухвалив:
1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
2.Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс» (місцезнаходження: вул.Іллінська, буд.8, м.Київ, 04070, код ЄДРПОУ – 37616221) заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №8435382 від 30 жовтня 2024 року у розмірі 14897,52 гривень.
3.Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс» 1506,73 гривень судового збору.
Рішення суду може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя С.І.Крєпкий