Провадження № 2/557/91/2026
Справа № 557/1305/25 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 березня 2026 року селище Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області в складі 
головуючого судді Тишкуна П.В. 
за участі секретаря судового засідання Гуменюк Н.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Гоща в порядку спрощеного позовного провадження (з викликом сторін) цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості 
В С Т А Н О В И В :
1. Суть спору.
ТзОВ «Юніт Капітал» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача на його користь заборгованості за кредитним договором від 17.11.2021 у розмірі 48865,40 грн. та судові витрати, які складаються із витрат по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. та 7000 грн. понесених витрат на професійну правову допомогу.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 17.11.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №598726522 за умовами якого остання отримала кредит у сумі 13500,00 грн. Даний договір був укладений в електронному вигляді та підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію».
28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» був укладений договір факторингу №28/1118-01 строк дії якого закінчився 28.11.2019 року, але у подальшому шляхом укладення додаткових угод, строк його дії було продовжено на нові терміни.
На виконання умов договору факторингу №28/1118-01 (з урахуванням додаткових угод), ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» підписали реєстр прав вимоги №169 від 18.01.2022, за яким первісний кредитор відступив, а ТОВ «Таліон Плюс» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 598726522 від 17.11.2021. 
05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» був укладений договір факторингу №05/0820-01 відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» відступило, а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло прав грошової вимоги зазначених у Реєстрах прав вимоги. Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги №10 від 31.07.2023 до Договору факторингу №05/0820-01 до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача по кредитному договору № 598726522 від 17.11.2021. 
04.06.2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали договір факторингу №04/06/25-Ю відповідно до умов якого ТОВ «Юніт Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 598726522 від 17.11.2021 у загальній сумі 48865,40 грн. Факт переходу прав вимог за кредитними договорами, які зазначені у Реєстрі Боржників № б/н від 04.06.2025 до позивача підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу. 
За таких обставин ТОВ «Юніт Капітал» звернулось до суду та просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором кредиту №598726522 від 17.11.2021 у сумі 48865,40 грн., а також судових витрат у загальній сумі 9422,40 грн.
18.08.2025 року до суду від представника відповідача-адвоката Пашкевич І.А. надійшов відзив, у якому вказує, що, на її думку, у матеріалах справи відсутні достовірні докази переходу права вимоги за кредитним договором №№598726522 від 17.11.2021 укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 до ТОВ «Юніт Капітал», а крім того вважає, що позивачем було пропущено строк позовної давності при зверненні до суду. У зв`язку з цим просила відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 відмовити повністю. 
29.08.2025 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій він вказує на безпідставність твердження відповідача щодо спливу строку позовної давності, оскільки перебіг позовної давності було зупинено на період дії воєнного стану відповідно до пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України. Також позивач посилається на Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та практику Верховного Суду, відповідно до якої строк позовної давності продовжується на весь період дії воєнного стану. 
Щодо посилання відповідача на відсутність доказів переходу права вимоги за договором до позивача, то відповідно до умов договору факторингу №28/1118-01 , передача права вимоги здійснюється не за самим договором, а за реєстрами, які є додатками до нього. Позивач долучив до позовної заяви всі належні докази, а саме: договір факторингу 28/1118-01 від 28.11.2018 р. та витяг з реєстру прав вимоги 169 від 18.01.2022 до нього. Сторони виконали умови договору факторингу №28/1118-01 належним чином, зокрема: підписали його; уклали відповідний реєстр прав вимоги та здійснили фінансування за відступлення прав вимоги відповідно до умов договору факторингу. Таким чином, право вимоги перейшло від Клієнта до Фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку, а отже право вимоги до відповідача перейшло до ТОВ “Таліон Плюс” 18.01.2022, тобто після укладання кредитного договору № 598726522 від 17.11.2021. Відповідач неправильно трактував положення договору та дійшов хибного висновку, що передача права вимоги відбувається у момент підписання договору. Насправді ж право вимоги переходить у момент підписання реєстру, який є невід`ємною частиною договору факторингу. 
2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. 
Ухвалою Гощанського районного суду від 06.08.2025 відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.
Протокольними ухвалами від 15.10.2025, 10.12.2025, 28.01.2025 судові засідання відкладено за клопотанням представника відповідача. 
Інші процесуальні дії по справі судом не здійснювалися.
Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) з повідомленням сторін.
Представник позивача ТзОВ «Юніт капітал» в судове засідання не з`явився, письмово просив суд провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явився. Представник відповідача -адвокат Пашкевич І.А. в судове засідання не з`явилася, але подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Просила у задоволенні позову відмовити.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст.89 ЦПК України, прийшов до наступних висновків.
Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1.ст.4 ЦПК України).
Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1.ст.13 ЦПК України).
3. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.
Судом встановлено, що 17.11.2021між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №598726522, згідно якого позичальник зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії, у розмірі кредитного ліміту на суму 13500 грн. на умовах строковості, зворотності платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування ним відповідно до умови, визначених у цьому Договорі (п.1.1 Договору). Кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 13500 грн. одразу після укладення Договору, який має бути повернуто до 17.12.2021 (п.1.3 Договору).
Пунктом 1.7 договору передбачено, що кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником, а саме до 17.12.2021. У випадку надання першого траншу не в день укладення Договору строк дії кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання першого траншу за ним.
Згідно п. 1.9. п. 1.9.1 Договору, за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються: виключно на період строку, визначеного в п.1.7 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 722,70 процентів річних, що становить 1,98 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним.
Таким чином, умови договору № 598726522 від 17.11.2021 містять усі істотні умови кредитного зобов`язання, зокрема щодо предмета договору, суми кредиту, платності користування кредитними коштами, порядку та строків виконання зобов`язань, відповідальності сторін, електронної форми договору та права відступлення права грошової вимоги, що свідчить про належне укладення договору та його обов`язковість для сторін.
Суд враховує, що представник відповідача у відзиві не заперечує факту укладення кредитного договору, його електронної форми, отримання кредитних коштів, а також не заявляє вимог про визнання договору недійсним або нікчемним, що узгоджується з презумпцією правомірності правочину, встановленою статтею 204 Цивільного кодексу України.
Як встановлено судом, 17.11.2021 ОСОБА_1 було перераховано грошові кошти в сумі 13500,00 грн. на її банківську карту - № НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».
Оцінюючи докази у їх сукупності та взаємному зв`язку з іншими матеріалами справи, суд дійшов висновку, що первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання щодо надання кредитних коштів, факт отримання відповідачкою кредитних коштів є доведеним та документально підтвердженим, тоді як відповідачка умови кредитного договору виконала неналежним чином і допустила порушення строків виконання грошових зобов`язань, передбачених умовами кредитного договору 
Правовідносини, що виникли між сторонами у зв`язку з укладенням спірного кредитного договору, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також іншими нормативно-правовими актами у сфері фінансових правовідносин.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Згідно зі ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований у документах, у тому числі електронних, та підписаний сторонами у спосіб, визначений законом.
За змістом ст. 626, ст. 628 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, а його зміст становлять погоджені сторонами умови та обов`язкові умови, визначені законом.
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору та інші умови, щодо яких має бути досягнуто згоди сторін. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми.
Відповідно до ст. 526, ст. 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається (ст. 525 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти, а позичальник повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом.
Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій (електронній) формі.
Презумпція правомірності правочину, передбачена ст. 204 ЦК України, відповідачкою не спростована, кредитний договір є чинним та недійсним у судовому порядку не визнавався.
За змістом пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
В силу частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Як вбачається з матеріалів справи, 28.11.2018 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» і «Манівео швидка фінансова допомога».був укладений договір факторингу №28/1118-01, строк дії якого було продовжено додатковими угодами.
Пунктом 1.2 Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року передбачено, що перелік кредитних договорів наводиться відповідних додатках до договору, а саме Реєстрах прав вимоги.
Відповідно до підписаного сторонами реєстру прав вимоги за № 169 від 18.01.2022, до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги за кредитним договором, що був укладений з відповідачем за № 598726522 на загальну суму 48865,40 грн.
05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» був укладений договір факторингу №05/0820-01, предметом даного договору було відступлення ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» прав вимоги, що зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги №10 від 31.07.2023 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 598726522 від 17.11.2021 у розмірі зазначеному у реєстрі - 48865,40 грн.
04.06.2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» і ТОВ «Юніт Капітал» був укладений договір факторингу №04/06/25-Ю відповідно до умов якого ТОВ «Юніт Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №598726522 від 17.11.2021 на загальну суму 48865,40 грн.
Оцінивши договори факторингу та інші письмові докази у їх сукупності й з урахуванням положень статей 512, 514, 1077, 1078 ЦК України, суд дійшов висновку, що відступлення права грошової вимоги здійснено належним чином, у зв`язку з чим ТОВ «Юніт Капітал» є належним кредитором у спірних правовідносинах та має право на звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості з відповідачки.
Розглядаючи заяву представника відповідачки про застосування строку позовної давності, суд надає таким доводам правову оцінку та дійшов висновку про їх безпідставність з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно з ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки.
Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Згідно з ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.
Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
За загальним правилом, визначеним ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку шляхом звернення до суду.
Доводи представника відповідачки щодо спливу строку позовної давності, оскільки договір було укладено у 2021 році не враховують особливостей правового регулювання перебігу строків позовної давності у період дії воєнного стану, а також спеціальних приписів ЦК України, які діяли у відповідний період.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дію якого неодноразово продовжувалося та який діє дотепер.
Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України було доповнено п. 19, згідно з яким у період дії воєнного стану перебіг строків позовної давності, визначених ЦК України, зупиняється на строк дії такого стану.
Вказана норма мала імперативний характер, підлягала застосуванню судами незалежно від наявності чи відсутності відповідних заяв сторін та була спрямована на забезпечення реального доступу до правосуддя в умовах воєнного стану.
Разом із тим п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України діяв до 04 вересня 2025 року та був виключений на підставі Закону України № 4434-ІХ від 14 травня 2025 року.
Виключення зазначеної норми має правове значення виключно на майбутнє та не змінює правових наслідків її застосування у період дії, оскільки на момент звернення позивача до суду перебіг позовної давності вже був зупинений у силу закону.
Як встановлено судом, кредитний договір № 598726522 укладений між сторонами 17.11.2021, а порушення грошового зобов`язання мало місце після закінчення строку кредитування, визначеного умовами договору.
З урахуванням того, що з 24 лютого 2022 року перебіг строків позовної давності був зупинений на період дії воєнного стану, трирічний строк позовної давності щодо заявлених позовних вимог станом на дату звернення ТзОВ «Юніт Капітал» до суду не сплив.
Таким чином, з огляду на приписи ч. 1 ст. 256, ч. 1 ст. 257, ч. 1 ст. 261, ч. 3, ч. 4 ст. 267 ЦК України, положення п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, дію воєнного стану з 24 лютого 2022 року та п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до 04 вересня 2025 року, а також встановлені судом фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що строк позовної давності щодо вимог у даній справі не сплив та не є пропущеним.
У зв`язку з наведеним підстави для застосування наслідків спливу строку позовної давності, передбачених ч. 4 ст. 267 ЦК України, відсутні.
Що стосується розміру заборгованості за кредитним договором, яка підлягає до стягнення з відповідачки.
Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у свої сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Наявність або відсутність обставин та фактів встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до ч. 2 ст. 76 ЦПК України є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків.
Положеннями ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. 
Враховуючи, що відповідачем прострочено виконання грошових зобов`язань в строки, передбачені умовами кредитного договору, доказів погашення заборгованості за укладеним кредитним договором відповідачем суду не надано, суд вважає, що позивач набув права щодо стягнення заборгованості за зазначеним вище кредитним договором.
Разом з тим, суд не погоджується із розрахунком процентів за користування кредитом, наданим позивачем і вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки процентів за кредитним договором, суд виходить з наступного.
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, у відповідачки ОСОБА_1 наявний борг в сумі 48865,40 грн, з яких: 13500,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 35365,40 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом.
Сторони договору №598726522 обумовили суму кредиту розмір процентів за користування кредитом - 1,98 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним. 
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).
Строк кредитування сторони погодили 30 календарних днів — до 17.12.2021 (п.1.3 Договору).
Тобто, право ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» нараховувати проценти за користування кредитом припинилося зі спливом строку дії договору 17.12.2021, а тому, починаючи із зазначеної дати, товариство не мало права нараховувати проценти за користування кредитом. Відповідно, таке право відсутнє і в позивача.
Позивач просить стягнути з ОСОБА_1 проценти за користування кредитними коштами як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку. При цьому, позивач не заявив до відповідачки вимоги про стягнення процентів, які передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, як міру відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання, оскільки права на день набуття ним права вимоги за кредитним договором не має.
Отже, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення і з урахуванням суми неповернутого кредиту, процентної ставки за кредитом і строку кредитування розмір заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача становить 21519 грн., з яких: 13500 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 8019 грн. відсотки за користування кредитом (13500 грн. х 1,98 % х30 днів), .
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. 
Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. 
З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн., а крім того понесено витрати на правову допомоги у у розмірі 7000 грн. 
Відповідно до ч.1, п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволених вимог, а тому оскільки позов задоволено на 44 % (21519 грн. х 100: 48865,40 грн.), судовий збір слід стягнути в розмірі 1065,86 грн. (2422,40 х 44 % : 100).
Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правничу допомогу при розгляді справи в суді, суд приймає до уваги обставини справи, умови укладеного договору про надання правової допомоги, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціну позову, а також часткове задоволення позовних вимог та відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України вважає, що стягнення витрат за надання професійної допомоги адвоката, які поніс позивач, підлягають до задоволення пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 3080 грн. (7000 х 44 % : 100).
Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором — задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором №598726522 від 17 листопада 2021 року в розмірі 21519 (двадцять одна тисяча п`ятсот дев`ятнадцять) грн. 00 коп., судовий збір у розмірі 1065 (одна тисяча шістдесят п`ять) грн. 86 коп. та 3080 (три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. витрат на професійну правову допомогу.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Рівненського апеляційного суду, протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», ЄДРПОУ 43541163, місцезнаходження юридичної осоюи: м. Київ, вул. Рогнідинська, 4-А, офіс 10.
Відповідач:  ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя        Тишкун П.В