ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Львів
21 квітня 2026 року	справа № 380/1653/26	

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кондратюк Ю.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Медико-соціальної експертної комісії Львівської області (МСЕК), Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» про визнання протиправним та скасування рішення,-
У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Медико-соціальної експертної комісії Львівської області (МСЕК) (далі – відповідач 1), Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» (далі – відповідач 2), у якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення № 184/25/12959/В від 10.12.2025 про встановлення III групи інвалідності;
- зобов`язати МСЕК провести повторний розгляд питання встановлення групи інвалідності відповідно до вимог законодавства та з урахуванням повного обсягу медичних документів;
- визнати протиправними дії Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» щодо використання неповних або необ`єктивних висновків оцінювання мого функціонального стану;
- зобов`язати Державну установу «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» забезпечити проведення належної експертної оцінки мого стану здоров`я відповідно до вимог законодавства та медичних стандартів.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач всупереч вимог чинного законодавства прийняв рішення, яким неправильно визначив групу інвалідності. Позивач не погоджується з прийнятим рішенням, а тому звернувся з вказаним позовом до суду.
Ухвалою судді від 02.02.2026 позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою судді від 20.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідач 1 та відповідач 2 відзиву на позов у встановлений строк не подав. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 6 ст. 162 КАС України).
З`ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи рішенням від 10.12.2025 № 184/25/12959/В позивачу встановлено 3 групу інвалідності (далі - рішення).
Згідно з п. 13 рішення форма розгляду експертною командою: очно, в закладі охорони здоров`я.
Відповідно до п. 16 рішення, вказано обґрунтування рішення експертної команди за результатами оцінювання, зокрема враховуючи об`єктивний огляд пацієнта та результати оцінки медичної документації, у пацієнта на момент огляду легкий ступінь обмеження здатності до пересування, нормальна здатність до самообслуговування, нормальна здатність до орієнтації, нормальна здатність до спілкування, нормальна здатність до контролю поведінки, помірний ступінь обмеження до навчання та помірний ступінь обмеження до трудової діяльності. Згідно з постановою № 1338 від 15 листопада 2024 р. стан пацієнта відповідає критеріям встановлення групи інвалідності. Прийнято колегіальне рішення призначити ІІІ групу інвалідності на 1 рік. Згідно рішення ЛКК №2-39/2 від 20.07.2011р - має інвалідність з дитинства.
Згідно рекомендацій, які є частиною індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю у п. 5.1, який визначає здатність до самообслуговування, пересування, орієнтації, спілкування, контролю за своєю поведінкою, здобуття освіти, трудової діяльності, встановлена за результатами оцінювання особи (із зазначенням ступенів), встановлено таке:
- здатність до самообслуговування: нормальна здатність до самообслуговування (відсутність обмеження);
- здатність до пересування: легкий ступінь обмеження;
- здатність до орієнтації: нормальна здатність;
- здатність до спілкування: нормальна здатність;
- здатність до контролю за своєю поведінкою: нормальна здатність
- здатність до здобуття освіти: помірний ступінь обмеження;
- здатність до трудової діяльності: помірний ступінь обмеження.
Не погоджуючись з наведеним, позивача оскаржив рішення до відповідача 2.
Відповідно до Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами розгляду скарги на рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії прийнято рішення від 08.01.2026 № 3335/26/91 про підтвердження рішення, що оскаржується. Відповідно до п. 16 форма розгляду: заочно, без особи, лише документи.
Не погоджуючись з наведеним позивач звернувся до суду з цим позовом.
Змістом спірних правовідносин є правомірність винесення рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.
До вказаних правовідносин суд застосовує такі положення законодавства та робить висновки по суті спору.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і гарантує рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами, є Закон України від 21.03.1991 року № 875-ХІІ «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» (далі - Закон № 875-ХІІ).
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону № 875-ХІІ (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав на рівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.
Згідно зі статтею 3 Закону № 875-ХІІ, інвалідність повнолітній особі встановлюється за результатами оцінювання повсякденного функціонування особи, проведеного експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Частиною 2 статті 6 Закону № 875-ХІІ передбачено, що особа (її уповноважений представник) має право оскаржити рішення медико-соціальної експертної комісії, експертних команд з оцінювання повсякденного функціонування особи в порядку адміністративного оскарження відповідно до Закону України «Про адміністративну процедуру» з урахуванням особливостей, встановлених Основами законодавства України про охорону здоров`я, та/або в судовому порядку.
За визначенням, наведеним в абзаці 4 частини 1 статті 1 Закону «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» №2961-IV, інвалідність - міра втрати здоров`я у зв`язку із захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження життєдіяльності особи, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.
31.12.2025 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування медико-соціальної експертизи та впровадження оцінювання повсякденного функціонування особи» від 19.12.2024 № 4170-IX (далі Закон № 4170-IX).
Законом № 4170-IX внесено зміни до статті 3 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні, яку доповнено частиною такого змісту: «Інвалідність повнолітній особі встановлюється за результатами оцінювання повсякденного функціонування особи, проведеного експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України».
Також Законом № 4170-IX внесено зміни до частини 1 статті 3 Основ законодавства про охорону здоров`я України, а саме впроваджено термін "оцінювання повсякденного функціонування у сфері охорони здоров`я», що означає вид експертизи у сфері охорони здоров`я, що проводиться у встановленому законодавством порядку з метою визначення факту стійкого обмеження повсякденного функціонування, потреби у способах та засобах адаптації середовища у сфері охорони здоров`я та проведення скринінгу щодо потреби у способах та засобах адаптації середовища в соціальній, освітній, економічній та інших сферах суспільного життя, а також скерування на відповідні експертизи.
Мету та порядок проведення комплексної оцінки обмежень життєдіяльності та оцінювання повсякденного функціонування особи передбачено статтею 691 Основ законодавства про охорону здоров`я України. Відповідно до зазначеної статті, оцінювання у сфері охорони здоров`я проводиться шляхом оцінювання повсякденного функціонування особи. Порядок проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, критерії направлення на оцінювання повсякденного функціонування особи затверджуються Кабінетом Міністрів України з обов`язковим проведенням консультацій з громадськістю в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Оцінювання повсякденного функціонування особи проводиться експертними командами, що формуються в кластерних та надкластерних закладах охорони здоров`я.
Постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 № 1338 «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи» (далі Постанова КМУ №1138) затверджено Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи; Порядок проведення оцінювання повсякденного функціонування особи; критерії направлення на проведення оцінювання; Порядок функціонування електронної системи; критерії встановлення інвалідності.
Організаційні засади формування та функціонування експертної команди визначені Положенням про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженим постановою КМУ №1338 (далі - Положення).
Відповідно до пункту 2 Положення, експертні команди формуються та функціонують у кластерних та/або надкластерних закладах охорони здоров`я, а також, за потреби, у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності.
Відповідно до пункту 8 Положення Центр оцінювання функціонального стану особи, зокрема: проводить перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих експертними командами або медико-соціальними експертними комісіями: на виконання постанови слідчого, прокурора, ухвали слідчого судді або рішення, ухвали суду - стосовно особи, зазначеної в постанові слідчого, прокурора, ухвалі слідчого судді або рішенні, ухвалі суду; за результатами моніторингу проведення оцінювання повсякденного функціонування особи; перевіряє під час оскарження рішення експертних команд або медико-соціальних експертних комісій обґрунтованість рішень, прийнятих під час оцінювання (медико-соціальної експертизи) та встановлення інвалідності, розглядає медичні документи та проводить оцінювання, за результатами якого приймає рішення щодо скасування, підтвердження або формування нового рішення.
Згідно пункту 9 Положення експертні команди, зокрема: формують результати оцінювання на підставі відомостей про стан здоров`я особи, зокрема обов`язково на підставі тих, що містяться в електронній системі охорони здоров`я, та в медичній документації, що була внесена до електронної системи щодо оцінювання повсякденного функціонування особи в сканованому вигляді лікарем, який направив на проведення оцінювання; визначають компенсатори обмежень повсякденного функціонування особи (сукупність лікарських засобів та/або медичних виробів та допоміжних засобів реабілітації тимчасового або постійного застосування/ використання); планують та проводять повторні оцінювання; визначають необхідність проведення подальшої комплексної оцінки обмежень життєдіяльності особи та здійснюють передачу таких відомостей та результатів оцінювання до Єдиної інформаційної системи соціальної сфери шляхом електронної інформаційної взаємодії; встановлюють групи (підгрупи) інвалідності, фіксують причини та час її настання відповідно до підтверджувальних документів; встановлюють ступінь втрати професійної працездатності; встановлюють причинний зв`язок інвалідності осіб за наявністю документів, що їх підтверджують, визначених пунктом 22 Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 р. № 1338 Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи.
Відповідно до пункту 3 Положення, перелік лікарів, які мають право проводити оцінювання у складі експертних команд, затверджується керівником закладу охорони здоров`я та підлягає оновленню не рідше одного разу на рік.
Згідно з пунктом 12 Положення, склад експертної команди формується індивідуально для кожного оцінювання у кількості не менше трьох лікарів. До складу обов`язково входить лікар-терапевт або профільний лікар.
Обмеження, передбачені пунктом 15 Положення щодо лікарів, відсутні.
Відповідно до пункту 3 Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженим постановою КМУ № 1338, направлення на оцінювання у зв`язку з тривалою тимчасовою непрацездатністю здійснюється з метою визначення необхідності продовження тимчасової непрацездатності або встановлення інвалідності.
Відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого постановою КМУ №1338:
- під час розгляду справи члени експертної команди досліджують всі надані документи, а також відповідні медичні записи, що підтверджують стан здоров`я особи, щодо якої проводиться оцінювання, що містяться в електронній системі охорони здоров`я (п. 31);
- розгляд справи фіксується у відповідному протоколі. Протокол розгляду підписується в електронній системі кожним членом експертної команди шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису користувача електронної системи відповідно до Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" (п. 36);
- після проведення оцінювання, прийняття та підписання в електронній системі рішення експертної команди на адресу електронної пошти особи, яка проходила оцінювання, надсилається витяг із рішення, що формується в електронній системі у зв`язку з прийнятим рішенням, та рекомендації у зв`язку з прийнятим рішенням, які є частиною індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю (у разі встановлення інвалідності). У разі відсутності електронної пошти зазначені документи надсилаються протягом п`яти календарних днів засобами поштового зв`язку рекомендованим листом із повідомленням про вручення на адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) (п. 53);
- експертна команда Центру оцінювання функціонального етану особи розглядає скарги очно, заочно або з використанням методів і засобів телемедицини (телевідеоконсультування) відповідно до критеріїв визначення форми проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, встановлених у додатку 1, та відповідних клопотань особи (п.67);
- експертна команда Центру оцінювання функціонального стану особи під час розгляду скарг заслуховує пояснення скаржника (п. 68);
- не пізніше ніж протягом наступного робочого дня з дня отримання скарги уповноважена особа Центр) оцінювання функціонального стану особи розпочинає: в електронній системі процес оскарження (н. 62).
Пунктом 5 Критеріїв встановлення інвалідності, що затверджені постановою Кабінету міністрів України №1338, визначено чотири ступені обмеження життєдіяльності: 1) легкий ступінь обмеження - особа має незначні труднощі у виконанні деяких повсякденних завдань, але здатна справлятися з основними функціями без сторонньої допомоги; 2) помірний ступінь обмеження (1 ступінь) - особа має помітні труднощі у виконанні повсякденних завдань, таких як навчання, робота, спілкування, орієнтація, контроль за поведінкою, пересування та самообслуговування; 2) виражений ступінь обмеження (2 ступінь) - особа стикається з істотними труднощами у виконанні більшості основних активностей, що може включати значні обмеження у навчанні, роботі, спілкуванні та самообслуговуванні, які вимагають регулярної допомоги або спеціальних заходів для покращення якості життя; 4) значний ступінь обмеження (3 ступінь) - особа має серйозні порушення функцій органів і систем, що призводять до неможливості або істотного зниження здатності виконувати основні життєві функції, що супроводжується потребою в сторонній допомозі для забезпечення базових потреб, таких як догляд, харчування та пересування.
Пунктом 8 Критеріїв встановлення інвалідності, що затверджені постановою КМУ №1338, визначено, що підставою для визнання особи особою з інвалідністю є одночасна наявність таких обов`язкових умов: стійкі порушення функцій організму - хвороба триває не менше 12 місяців, або очікується, що вона триватиме щонайменше 12 місяців або призведе до смерті особи, а також існують мінімальні шанси на значне покращення стану навіть за умов застосування найкращого доступного лікування; обмеження життєдіяльності - особа має помірний (1 ступінь), виражений (2 ступінь) або значний (3 ступінь) ступінь обмеження здатності до самообслуговування, пересування, орієнтації, контролю своєї поведінки, спілкування, навчання, виконання трудової діяльності; необхідність вжиття заходів соціального захисту - особа має потребу в підтримці в повсякденному житті, а саме: отриманні послуг з реабілітації, паліативної допомоги, забезпеченні технічними та іншими засобами реабілітації, забезпеченні лікарськими засобами для використання в амбулаторних умовах та/або медичними виробами для використання в амбулаторних та побутових умовах.
Пунктом 11 Критеріїв встановлення інвалідності, що затверджені постановою КМУ №1338, визначено, що третя група інвалідності встановлюється особам, які мають помірний ступінь (1 ступінь) обмеження одного або кількох критеріїв життєдіяльності людини, що зумовлені захворюванням, наслідками травм або вродженими вадами.
Відповідно до ст. 63 Закону України "Про адміністративну процедуру" учасник адміністративного провадження має право бути заслуханим адміністративним органом до прийняття рішення у справі, якщо таке рішення може негативно вплинути на його право, свободу чи законний інтерес, крім випадків, передбачених цим Законом. Право учасника адміністративного провадження бути заслуханим реалізується ним шляхом подання до адміністративного органу своїх пояснень та/або заперечень у спосіб, передбачений цим Законом для подання заяви. Адміністративний орган інформує учасника адміністративного провадження про можливі негативні наслідки його неучасті у провадженні та ненадання пояснень та/або заперечень у справі, у тому числі у разі оскарження адміністративного акта. Заслуховування не проводиться, якщо необхідно вжити негайних заходів для запобігання заподіянню шкоди; відповідно до законодавства вимагається негайне прийняття рішення; адміністративний орган приймає відповідний адміністративний акт в автоматичному режимі: прохання заявника є очевидно безпідставним.
Як встановлено судом, відповідно до витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи рішенням від 10.12.2025 № 184/25/12959/В позивачу встановлено 3 групу інвалідності. Згідно з п. 13 рішення форма розгляду експертною командою: очно, в закладі охорони здоров`я.
Згідно рекомендацій, які є частиною індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю у п. 5.1, який визначає здатність до самообслуговування, пересування, орієнтації, спілкування, контролю за своєю поведінкою, здобуття освіти, трудової діяльності, встановлена за результатами оцінювання особи (із зазначенням ступенів), встановлено таке:
- здатність до самообслуговування: нормальна здатність до самообслуговування (відсутність обмеження);
- здатність до пересування: легкий ступінь обмеження;
- здатність до орієнтації: нормальна здатність;
- здатність до спілкування: нормальна здатність;
- здатність до контролю за своєю поведінкою: нормальна здатність
- здатність до здобуття освіти: помірний ступінь обмеження;
- здатність до трудової діяльності: помірний ступінь обмеження.
Щодо поданих позивачем медичних документів суд звертає увагу на таке.
Верховний Суд у постановах від 26.09.2018 у справі №817/820/16, від 17.12.2018 у справі №819/3211/15, від 17.03.2020 у справі №240/7133/19, від 30.11.2020 у справі №200/14695/19-а, від 30.04.2021 у справі №160/12235/19 висловив правову позицію, що при розгляді по суті спору у справах, у яких оспорюються рішення МСЕК, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку МСЕК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суди вправі перевіряти законність висновку МСЕК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. При цьому, в постанові від 30.11.2020 у справі №200/14695/19-а Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для відступу від вищевикладених правових висновків.
З огляду на зазначене, суд констатує, що у цій справі відсутні підстави для здійснення власної оцінки судом прийнятого Експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи рішення з оцінювання повсякденного функціонування особи - позивача, оскільки це є дискреційним повноваженням експертної команди.
Вирішення питань щодо визначення міри втрати здоров`я та ступеня обмеження життєдіяльності особи є дискреційними повноваженнями відповідних експертних команд та вимагає наявності медичної освіти та спеціальних знань, а адміністративний суд, відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України, не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесено до компетенції цього органу.
З огляду на наведене, суд наголошує, що відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо встановлення позивачу інвалідності є дискреційними повноваженнями та виключною його компетенцією.
Суд зазначає, що під час розгляду справи не встановлено порушення відповідачем процедури прийняття ним рішення щодо позивача. Також позивачем не зазначено, які саме документи не враховано експертною комісією.
З огляду на викладене, підстави для скасування рішення № 184/25/12959/В від 10.12.2025 про встановлення III групи інвалідності відсутні.
Позовні вимоги щодо зобов`язання МСЕК провести повторний розгляд питання встановлення групи інвалідності відповідно до вимог законодавства та з урахуванням повного обсягу медичних документів є похідними і також задоволенню не підлягають.
Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» щодо використання неповних або необ`єктивних висновків оцінювання функціонального стану позивача суд звертає увагу на таке.
Як встановлено судом, відповідно до Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами розгляду скарги на рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії прийнято рішення від 08.01.2026 № 3335/26/91 про підтвердження рішення, що оскаржується. Відповідно до п. 16 форма розгляду: заочно, без особи, лише документи.
Відповідно до пункту 67 Порядку № 1338 експертна команда Центру оцінювання функціонального стану особи розглядає скарги очно, заочно або з використанням методів і засобів телемедицини (телевідеоконсультування) відповідно до критеріїв визначення форми проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, встановлених у додатку 1, та відповідних клопотань особи.
Пунктом 8 Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 р. № 1338, встановлено, що Центр оцінювання функціонального стану особи перевіряє під час оскарження рішення експертних команд або медико-соціальних експертних комісій обґрунтованість рішень, прийнятих під час оцінювання (медико-соціальної експертизи) та встановлення інвалідності, розглядає медичні документи та проводить оцінювання, за результатами якого приймає рішення щодо скасування, підтвердження або формування нового рішення.
У такому випадку оцінювання за рішенням Центру оцінювання функціонального стану особи проводиться на підставі медичних документів, сформованих за результатами повного медичного обстеження та проведених необхідних досліджень на базі одного із закладів охорони здоров`я, куди направлено особу Центром оцінювання функціонального стану особи, але обов`язково з урахуванням екстериторіального принципу.
Тобто, вказані норми чітко визначають, що оцінювання функціонального стану особи проводиться на підставі медичних документів, сформованих за результатами повного медичного обстеження та проведених необхідних досліджень.
У досліджуваних правовідносинах Центром оцінювання функціонального стану особи проведено перевірку саме обґрунтованості рішення, а не оцінювання особи.
При цьому, судом не встановлено обставин неврахування експертною командою Центру оцінювання функціонального стану особи наявних у позивача медичних документів.
Отже, вказані вище доводи позивача, суд вважає необґрунтованими та безпідставними.
Позовні вимоги щодо зобов`язання Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» забезпечити проведення належної експертної оцінки стану здоров`я позивача відповідно до вимог законодавства та медичних стандартів є похідними і також задоволенню не підлягають.
Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Суд дійшов висновку, що поведінка відповідачів у спірних правовідносинах відповідає визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, тому у задоволенні позову потрібно відмовити.
Надавши оцінку усім доказам в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.
Зважаючи на висновок суду про відмову в задоволенні позову, а також ураховуючи положення ст. 139 КАС України, судові витрати понесені позивачем стягненню з відповідача не підлягають.
Керуючись ст.ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 293, 295 КАС України, суд, -
У Х В А Л И В:
1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Медико-соціальної експертної комісії Львівської області (МСЕК), Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити.
2. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Інформація про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).
Відповідач 1: Медико-соціальна експертна комісія Львівської області (МСЕК) (79000, вул. І. Мазепи, буд. 25, м. Львів; ЄДРПОУ 02013047).
Відповідач 2: Державна установа «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» (49005, пров. Ф. Макаревського, 1-А, м. Дніпро, Дніпропетровська область; ЄДРПОУ 03191673).

Повне рішення суду складено 21.04.2026.

  Суддя	  Кондратюк Юлія Степанівна