Справа № 347/2670/25
Провадження № 1-кп/347/194/26
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2026 р. м.Косів
Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
з участю:прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Косів кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №1202509110000322 від 28.11.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Старий Косів Косівського району, Івано-Франківської області, жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, освіта повна загальна середня, не працююча,розлучена,на утриманні має одну малолітню дитину, депутатом не обиралася, раніше не судима, 
- яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.382 КК України, 
в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 вчинила умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.
Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.
Так, ОСОБА_4 постановою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 10.09.2025, яка набрала законної сили 22.09.2025, визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та якою на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
В подальшому ОСОБА_4 , діючи умисно, достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду та будучи ознайомленою з нею, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, 27.11.2025 близько 13.00 год, рухаючись по вул.Миру, що в адміністративних межах с.Вербовець Косівського району керувала автомобілем Mercedes-Benz А170 реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 .
Допитана в судовому засіданні обвинувачена свою вину у вчиненому визнала повністю і підтвердила всі обставини, що викладені в обвинувальному акті та матеріалах кримінального провадження. У вчиненому щиро розкаюється та просить суворо не карати. Також заявила, що фактичні обставини справи не оспорює, її позиція є добровільною та не заперечує щодо розгляду справи, згідно положень ч.3 ст. 349 КПК України.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з?ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, роз?яснено учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку. 
Враховуючи вищенаведене та дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченої, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні умисного невиконання постанови суду, що набрала законної сили, доведена повністю, а її дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст.382 КК України. 
Призначаючи покарання обвинуваченій, суд у відповідності до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно зі ст.66 КК України обставинами, які пом?якшують покарання обвинуваченої, є її щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої, вказаних в ст.67 КК України судом не встановлено. 
При призначенні покарання суд також враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліках в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває, згідно довідок КНП «Косівська ЦРЛ» від 04.12.2025р., позитивно характеризується за місцем проживання, відповідно до характеристики виданої Вербовецьким старостинським округом Косівської міської ради Косівського району Івано-Франківської області від 04.12.2025р. №88/04-08/2, її негативне відношення до вчиненного.
В силу вимог ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує також спосіб посягання, форму та ступінь вини обвинуваченого.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.
У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.
Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Таким чином, з врахуванням вимог чинного законодавства та вищевикладеного, тяжкості кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченої, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, наявність обставин, які пом?якшують покарання обвинуваченої, відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає за можливе призначити обвинуваченій покарання відповідно до санкцій частин статей, за якими він обвинувачується, у вигляді штрафу у мінімальному розмірі. Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченій, та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. 
Процесуальні витрати на залучення експерта відсутні.
Запобіжний захід щодо обвинуваченої не обирався. 
Питання про речові докази слід вирішити згідно з вимогами ст.100 КПК України.
На підставі наведеного та, керуючись ст.ст. 100, 124, 349, 370, 373, 374 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.382 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі п?ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п?ятсот) гривень.
Речові докази: 
- постанову Косівського районного суду Івано-Франківської області від 10.09.2025 року справі №347/1150/25, яка зберігається при матеріалах кримінального провадження – залишити при матеріалах кримінального провадження;
- оптичний носій інформації (DVD-диск) із відеозаписом нагрудної камери поліцейського СРПП Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області від 27.11.2025, який зберігається при матеріалах кримінального провадження – залишити при матеріалах кримінального провадження.
Запобіжний захід не обирався. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Косівський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положеньч. 3 ст. 349 КПК України.
Копію вироку сторонам вручити негайно. 

Суддя ОСОБА_1