КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Справа № 359/10503/23
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/6864/2026

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2026 року м. Київ
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів 
судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,
суддів: Музичко С.Г., Сушко Л.П., 
при секретарі Ганжалі С.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Ермес-Менеджмент», ОСОБА_2 , Головного управління Держгеокадастру у місті Києві та Київській області про визнання недійсним договору купівлі - продажу земельної ділянки, визнання недійсним та скасування державних актів на право власності на землю, зобов`язання скасувати запис у земельному кадастрі, 
за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2025 року та на додаткове рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 січня 2026 року, ухвалених під головуванням судді Яковлєвої Л.В.,-

встановив:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із названим позовом.
Після зміни предмету позову ОСОБА_1 просила: визнати недійсним договір купівлі - продажу № 1054 від 20 серпня 2009 року земельної ділянки із кадастровим номером 3220881700:05:003:0539, посвідчений приватним нотаріусом Голуб Н.Ю.; визнати недійсним та скасувати державний акт права приватної власності серії ЯИ № 441761 на земельну ділянку з кадастровим номером 3220881700:05:003:0539; зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області скасувати запис у Державному земельному кадастрі по земельній ділянці з кадастровим номером 3220881700:05: 003:2976, що знаходиться за адресою: Вороньківська сільська рада Бориспільського району Київської області; визнати недійсним державний акт серії ЯД № 900612 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3220881700:05:003:0539.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки з кадастровим номером 3220881700:05:003:2572 площею 0, 0562 га, що розташована на території Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області, на підставі договору купівлі - продажу від 25 вересня 2020 року.
Вказана земельна ділянка накладається на земельну ділянку з кадастровим номером 3220881700:05:003:2976, що належить ТОВ «Ермес-Менеджмент» та утворилась внаслідок поділу земельної ділянки з кадастровим номером 3220881700:05:003:0539. Товариство набуло земельну ділянку на підставі договору купівлі - продажувід 20 серпня 2009 року.
ОСОБА_1 вважає, що в порушення вимог ст. 125 ЗК України, в редакції чинній станом на 20 серпня 2009 року, земельна ділянка з кадастровим номером 3220881700:05:003:0539 не була зареєстрована за ТОВ  «Ермес-Менеджмент». 
ТОВ «Ермес-Менеджмент» не видано новий державний акт серії ЯИ  № 441761 щодо права власності на спірну земельну ділянку, що порушує положення ст. 126 ЗК України.
Позивач просила визнати недійсним договір купівлі - продажу № 1054 земельної ділянки з кадастровим номером 3220881700:05:003:0539 від 20 серпня 2009 року, укладений між ТОВ «Ермес-Менеджмент» та ОСОБА_2 , та застосувати наслідки недійсного правочину. ОСОБА_1 зазначала, що ОСОБА_2 ніколи не належала земельна ділянка з кадастровим номером 3220881700:05:003:0539.
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2025 рокуу задоволенні позовних вимог відмовлено.
У грудні 2025 року представник ТОВ «Ермес-Менеджмент» звернувся до суду першої інстанції із клопотанням про стягнення судових витрат, у якому просив стягнути з ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 136 000 грн 00 коп.
Додатковим рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 січня 2026 року стягнуто із  ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Ермес-Менеджмент» судові витрати по оплаті правничої допомоги в розмірі 50000 грн 00 коп.
В апеляційних скаргах представник ОСОБА_1 просить: рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі; додаткове рішення суду скасувати та відмовити у задоволенні клопотання про стягнення судових витрат.
У судовому засіданні представник ОСОБА_1 вимоги поданих апеляційних скарг підтримав.
Представник ТОВ «Ермес-Менеджмент» просив відмовити у задоволенні вимог апеляційних скарг.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлені належним чином.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга на додаткове рішення суду підлягає частковому задоволенню.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із їх недоведеності. Станом на момент укладення 20 серпня 2009 року спірного договору купівлі - продажу із ТОВ «Ермес - Менеджмент», ОСОБА_2 була власником земельної ділянки з кадастровим номером 3220881700:05:0030539. 
Відтак, позовні вимоги про визнання недійсним договору купівлі - продажу № 1054 від 20 серпня 2009 року земельної ділянки із кадастровим номером 3220881700:05:003:0539 є необґрунтованими.
Посилання позивача на набуття ТОВ «Ермес - Менеджмент» земельної ділянку із порушенням вимог ст. 126 та ст. 126 ЗК України, судом першої інстанції відхилено, оскільки згідно ст. 82 ЗК України юридичні особи могли набувати у власність земельні ділянки для здійснення підприємницької діяльності у разі придбання за договором купівлі - продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами. 
Заборону щодо купівлі - продажу або відчуження іншим способом земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб, зокрема, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, встановлено строком до 01 січня 2008 року. Відтак, ТОВ «Ермес-Менеджмент» мало право набути у власність спірну земельну ділянку за договором купівлі - продажу в серпні 2009 року.
У задоволенні інших позовних вимог судом першої інстанції відмовлено, оскільки вони є похідними.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Стягуючи із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Ермес-Менеджмент» витрати на правничу допомогу у розмірі 50 000 грн 00 коп., судом першої інстанції враховано складність справи та тривалість провадження, витрачений час на складення та подання документів.
Колегія суддів не погоджується із таким розміром витрат на правничу допомогу. 
Встановлено, що позивачу належить земельна ділянка з кадастровим номером 3220881700:05:003:2572, площею 0, 0562 га з цільовим призначенням для колективного садівництва, що розташована на території Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області. ОСОБА_1 набула право власності на підставі договору купівлі - продажу від 25 вересня 2020 року, укладеного із Садівничим товариством «Тополька-1».
20 серпня 2009 року між ОСОБА_2 (на підставі довіреності діяв ОСОБА_3 ) та ТОВ «Ермес-Менеджмент», в особі директора Захарова М.С., укладено договір купівлі - продажу земельної ділянки із кадастровим номером 3220881700:05:003:0539 та цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.
10 листопада 2009 року ТОВ «Ермес-Менеджмент» видано державний акт на право власності на вказану земельну ділянку серії ЯИ №441761.
За заявою ТОВ «Ермес-Менеджмент» розроблено проект землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 0,9503 га з кадастровим номером 3220881700:05:003:0539 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташовується на території Вороньківської сільської ради Бориспільського району.
Рішенням державного реєстратора Сошниківської сільської ради Бориспільського району Власко Я.В. №53936105 від 07 вересня 2020 року право власності на земельну ділянку площею 0, 2571 га з кадастровим номером 3220881700:05:003:2976 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Вороньківської сільської ради Бориспільського району, зареєстровано за ТОВ «Ермес-Менеджмент».
Обгрунтовуючи позовну заяву, ОСОБА_1 зазначила, що вона оспорює дійсність договору купівлі-продажу земельної ділянки № 1054 від 20 серпня 2009 року у зв`язку із тим, що земельна ділянка із кадастровим номером 3220881700:05:003:2976 накладається на належну їй земельну ділянку.
Позивач посилалась на те, що Головним управлінням Національної поліції України у Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 42021110000000090 від 07 квітня 2021 року за фактом незаконного заволодіння земельними ділянками державної форми власності, які знаходяться на території Вороньківської сільської ради Бориспільського району. ОСОБА_4 , який є директором ТОВ «Ермес-Менеджмент», може бути причетним до незаконного вибуття із державної власності земельних ділянок. За свідченнями ОСОБА_2 , з якою ТОВ «Ермес-Менеджмент» уклало 20 серпня 2009 року договір купівлі -продажу № 1054 земельної ділянки з кадастровим номером 3220881700:05:003:0539, вона ніколи не володіла земельною ділянкою за цим номером та довіреності на її відчуження ОСОБА_3 , як представнику, не видавала.
ОСОБА_1 вказувала, що земля для ведення особистого селянського господарства не може належати ТОВ «Ермес-Менеджмент», оскільки згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про особисте селянське господарство» для ведення особистого селянського господарства використовують земельні ділянки не більше 2, 0 гектара, передані фізичним особам у власність або оренду у встановленому законом порядку.
Порушені права ОСОБА_1 підлягають захисту шляхом зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області скасувати запис у Державному земельному кадастрі по земельній ділянці з кадастровим номером 3220881700:05: 003:2976, що знаходиться за адресою: Вороньківська сільська рада Бориспільського району Київської області.
Згідно вимог ст. ст. 202, 204, ч. 1 ст. 215 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, він є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України.
Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.
Відповідно до ч. 5ст. 116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.
За ч. 6, 7 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання. Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна міська рада розглядає заяву та в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення.
Згідно ч. 1 ст. 125 ЗК України, в редакції чинній на час набуття ТОВ «Ермес - Менеджмент» та ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.
Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.
Власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування без рішення суду не мають права втручатись у здійснення власником повноважень щодо володіння, користування і розпорядження належною йому земельною ділянкою або встановлювати непередбачені законодавчими актами додаткові обов`язки чи обмеження (ч. 1 ст. 153 та ч. 1 ст. 154 ЗК України).
За ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Таке право вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Колегією суддів встановлено, що  ОСОБА_1 набула право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3220881700:05:003:2572, площею 0, 0562 га на підставі договору купівлі - продажу від 25 вересня 2020 року, укладеного із Садівничим товариством «Тополька-1».
На підставі договору купівлі-продажу від 20 серпня 2009 року ТОВ «Ермес-Менеджмент» набуло право власності на земельну ділянку із кадастровим номером 3220881700:05:003:0539, в результаті поділу якої утворилась земельна ділянка з кадастровим номером 3220881700:05:003:2572.
Так, 20 серпня 2009 року між ОСОБА_2 (на підставі довіреності діяв ОСОБА_3 ) та ТОВ «Ермес-Менеджмент», в особі директора Захарова М.С., укладено договір купівлі - продажу земельної ділянки із кадастровим номером 3220881700:05:003:0539 та цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.
Посилання позивача на те, що вказаний договір є недійсним у зв`язку із тим, що  ОСОБА_2 ніколи не володіла вказаною земельною ділянкою та не видавала ОСОБА_3 довіреності на її відчуження, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.
До матеріалів справи долучено розпорядження Бориспільської районної державної адміністрації Київської області за № 2509 від 28 липня 2009 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства громадянам. Згідно долученої копії списку громадян, ОСОБА_2 надано у власність земельну ділянку площею 1, 9997 для ведення особистого селянського господарства на території Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області.
Враховуючи вищевикладене, виданий на підставі розпорядження Бориспільської районної державної адміністрації Київської області за № 2509 від 28 липня 2009 року державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 900612 на ім`я ОСОБА_2 є чинним.
Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області від 26 грудня 2023 року за № 29-10-0.2-12298/2-23, в архіві відділу наявні архівні примірники державних актів на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3220881700:05:0030539: серії ЯД № 900612 виданого 12 серпня 2009 року на ім`я ОСОБА_2 та серії ЯЙ № 441761 виданого 10 листопада 2009 року на ім`я ТОВ «Ермес-Менеджмент». Документація із землеустрою, на підставі якої виготовлено вищевказані державні акти в місцевому фонді документації та оцінки земель не виявлено.
Відтак, вищевикладеним спростовується посилання ОСОБА_1 на те, що ОСОБА_2 ніколи не належала земельна ділянка з кадастровим номером 3220881700:05:003:0539, а відтак, остання не мала права укладати договір купівлі-продажу із ТОВ «Ермес-Менеджмент».
Договір купівлі-продажу від 20 серпня 2009 року правомірно укладено між ОСОБА_2 (на підставі довіреності діяв ОСОБА_3 ) та ТОВ «Ермес-Менеджмент», в особі директора Захарова М.С.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції залишено поза увагою наданий протокол допиту ОСОБА_2 у кримінальному провадженні № 42021110000000090 щодо відсутності у неї права власності на спірну земельну ділянку, колегія суддів відхиляє, оскільки суд бере до уваги виключно обвинувальний вирок в кримінальному провадження, який набрав законної сили. 
За ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
ОСОБА_1 ні у позовній заяві ні у апеляційній скарзі не надано належних доказів на підтвердження посилання щодо недійсності договору купівлі - продажу № 1054 від 20 серпня 2009 року земельної ділянки із кадастровим номером 3220881700:05:003:0539. 
Висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 є обґрунтованим у зв`язку із їх недоведеністю.
Враховуючи, що інші позовні вимоги є похідними, судом першої інстанції правильно відмовлено у задоволенні вимог про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 441761 виданого 10 листопада 2009 року на ім`я ТОВ «Ермес-Менеджмент», скасування запису у Державному земельному кадастрі по земельній ділянці площею 0, 2571 га з кадастровим номером 3220881700:05:003:2976.
Доводи апеляційної скарги про те, що ТОВ «Ермес-Менеджмент» порушено процедуру реєстрації земельної ділянки, колегія суддів оцінює критично, оскільки державна реєстрація виступає лише засобом підтвердження фактів набуття чи припинення прав власності на нерухоме майно або інших речових прав. Державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності.
Доказів недійсності укладеного договору купівлі - продажу № 1054 від 20 серпня 2009 року земельної ділянки із кадастровим номером 3220881700:05:003:0539, посвідченого приватним нотаріусом Голуб Н.Ю., матеріали справи не містять.
Доводи апеляційної скарги про те, що порушені права ОСОБА_1 підлягають захисту у зв`язку із накладенням належної їй земельної ділянки на земельну ділянку ТОВ «Ермес-Менеджмент», колегія суддів відхиляє, оскільки товариство набуло право власності на ділянку у 2009 року, а позивач - лише у 2020 році. 
Відтак, укладеним 20 серпня 2009 року між ОСОБА_2 (на підставі довіреності діяв ОСОБА_3 ) та ТОВ «Ермес-Менеджмент», в особі директора Захарова М.С., договором купівлі - продажу земельної ділянки із кадастровим номером 3220881700:05:003:0539, не могли бути порушені права ОСОБА_1 . 
Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального або неправильне застосування норм процесуального права.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 12 грудня 2025 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.
У грудні 2025 року представник ТОВ «Ермес-Менеджмент» звернувся до суду першої інстанції із клопотанням про стягнення судових витрат, у якому просив стягнути з ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 136 000 грн 00 коп.
Додатковим рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 січня 2026 року стягнуто із  ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Ермес-Менеджмент» судові витрати по оплаті правничої допомоги в розмірі 50000 грн 00 коп.
Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативиухвалити додаткове рішення, якщо:
1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;
3) судом не вирішено питання про судові витрати;
4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст. 430 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ст. 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається із резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції. 
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно ч. ч. 2, 3, 4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На підтвердження витрат на правничу допомогу представником ТОВ «Ермес-Менеджмент» надано копію: платіжних інструкцій; договору про надання правової допомоги № 02.11.2023 від 02 листопада 2023 року; додаткової угоди № 1 від 15 листопада 2023 року; детального опису робіт (наданих послуг); акту наданих послуг від 15 грудня 2025 року.
В акті наданих послуг зазначено:
- юридичні послуги, професійна правова допомога, відповідно до детального опису робіт - 34 год - 136 000 грн 00 коп.
У детальному описі робіт вказано:
- підготовка та консультація щодо позовної заяви - 3 год;
- підготовка та консультація щодо відзиву на позовну заяву - 3 год;
- підготовка та консультація щодо заяви про застосування наслідків позовної давності - 2 год;
- підготовка та консультація щодо клопотання позивача - 4 год;
- підготовка та консультація щодо клопотання відповідача - 2 год;
- підготовка та консультація щодо клопотання позивача - 4 год;
- підготовка та консультація щодо заяви ОСОБА_2 - 1 год;
- підготовка та консультація щодо клопотання позивача - 2 год;
- підготовка та консультація щодо судових засідань - 11 год.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
З урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин даної справи, беручи до уваги, що дана справа не є унікальною та не потребувала значного часу для вивчення матеріалів справи, підготовки та подання відзиву на позовну заяву та додаткових пояснень, колегія суддів вважає, що стягнуті судом першої інстанції витрати на правничу допомогу у розмірі 50 000 грн 00 коп. є завищеними та не достатньо обґрунтованими.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Ермес-Менеджмент» витрат на правничу допомогу у розмірі 50 000 грн 00 коп. та вважає, що додаткове рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 січня 2026 року підлягає зміні, шляхом зменшення розміру витрат на правничу допомогу із 50 000 грн 00 коп. до 10 000 грн 00 коп.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-  
постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2025 року залишити без змін.
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на додаткове рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 січня 2026 року задовольнити частково.
Додаткове рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 січня 2026 року змінити, зменшивши розмір витрат на правничу допомогу з 50 000 грн 00 коп. до 10 000 грн 00 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст складено 03 квітня 2026 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов 

Судді: С.Г. Музичко 

Л.П. Сушко