Справа № 571/455/26 
Провадження № 3/571/284/2026

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

05 березня 2026 року       с-ще Рокитне
Рокитнівський районний суд Рівненської області, в особі судді Качмар М.Я., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності раніше не притягався, 
про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП,

в с т а н о в и в:
23 лютого 2026 року о 20 год. 35 хв. ОСОБА_1 за місцем проживання по АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 домашнє насильство, в ході якої ображав нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, чим завдав шкоди психічному здоров`ю потерпілої.
Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП. 
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, клопотань про відкладення судового розгляду до суду не подавав.
Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності порушника, оскільки відповідно до ст.268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.173-2 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.
До початку судового засідання до канцелярії суду надійшла заява потерпілої ОСОБА_2 , яка просить не притягувати ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, претензій не має.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Відповідальність за ч. 1 ст.173-2 КУпАП настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.
У відповідності до п. 3 ч.1 ст. 1 Закону домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Визначення поняття домашнього насильства також надано і у Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу із цими явищами (Стамбульська конвенція) відповідно до положень якої «домашнє насильство» означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.
Відповідно до п.14 ч. 1 ст. 1 Закону психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Вказані положення закону окреслюють перелік дій, одна чи декілька із яких, можуть становити собою об`єктивну сторону (форму вираження) психологічного насильства.
Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до положень ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
За диспозицією статті 173-2 КУпАП об`єктивна сторона цього правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Згідно з протоколом серії ВАД №753790 від 23.02.2026, ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно ОСОБА_2 , а саме дії психологічного характеру.
В матеріалах справи міститься протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №753790 від 23.02.2026, реєстрація виклику зі служби 102, письмова заява потерпілої, письмові пояснення ОСОБА_3 , який вказує, що виникла сімейна сварка з співмешканкою, в ході якої ображав її нецензурними словами, письмові пояснення ОСОБА_2 , в яких потерпіла підтвердила факт сварки за місцем спільного проживання з ОСОБА_4 , форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, висновок ЛКК №0563 від 24 лютого 2026 року, згідно якого ОСОБА_2 зверталася до лікаря, матеріали відеофіксації. 
Натомість наявна заява потерпілої, згідно з якою останнє вказує, що претензій до ОСОБА_3 не має, що дає можливість вважати, що події, які відбулись 23 лютого 2026 року є звичайним сімейним конфліктом.
За змістом ст.62 Конституції України обвинувачення особі не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.
Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності складу правопорушення.
Таким чином, відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що у матеріалах справи відсутні докази, які б беззаперечно свідчили про вчинення останнім домашнього насильства.
Оцінюючи надані докази в їх сукупності, приходжу до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а тому, беручи до уваги принцип, закріплений в ст.62 Конституції України, вважаю, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, що згідно п.1 ст.247 КУпАП є обставиною, яка виключає провадження по справі.
Керуючись ст.ст.173-2, 245, 251, 276-280, 283-287 КУПАП, суд

п о с т а н о в и в :

провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя          М.Я.Качмар