cправа № 752/28196/25 
провадження №: 2/752/1943/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2026 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Мазур Ю.Ю., розглянувши в приміщенні суду м. Києва в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про стягнення грошової суми, -
В С Т А Н О В И В :
У листопаді 2025 року позивач ОСОБА_1 , в особі свого представника Негробова О.В., звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про стягнення грошової суми.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що11 липня 2022 року на перехресті вул. Паркової, буд. 15 у с. Новоолександрівка, Дніпровський район, Дніпропертовської обл. відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: Renault Captur д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 та VOLVO 960 д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , забезпечений полісом ОСЦПВ АР5704733, виданий Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Євроінс Україна».
Внаслідок настання цієї дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Постановою Дніпропетровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 серпня 2022 року (справа № 175/1824/22) водія транспортного засобу VOLVO 960 д. н. НОМЕР_3 ОСОБА_3 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постанова не була оскаржена у встановленому законом порядку та набрала законної сили 22 серпня 2022 року.
Оскільки цивільно - правова відповідальність заподіювача шкоди була забезпечена полісом ОСЦПВ № АР5704733, то позивач з метою компенсації спричинених внаслідок настання дорожньо-транспортна пригоди збитків, звернувся до відповідача ПрАТ «СК «Євроінс Україна» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 12 липня 2022 року та заявою на виплату страхового відшкодування від 12 липня 2022 року разом з усіма документами.
Полісом ОСЦПВ № AP5704733 було встановлено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну в розмірі 160000,00 грн та франшизу 2600,00 грн.
За результатами розгляду поданої заяви на виплату страхового відшкодування відповідач ПрАТ «СК «Євроінс Україна» 24 серпня 2022 року здійснив на рахунок позивача виплату страхового відшкодування в розмірі 67948,01 грн.
Не погоджуючись з розміром виплати позивач звернувся до суду.
29.07.2024 рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з відповідача, ПрАТ «СК «Євроінс Україна», було стягнуто на користь позивача грошову суму 65168,34 грн., яка складається з: недоплаченої суми страхового відшкодування за полісом ОСЦПВ №АР5704733 в розмірі 59451,99 грн, пені в сумі 3990,61 грн, інфляційних збитків в сумі 1486,30 грн, 3% річних в сумі 239,44 грн, окрім цього було стягнуто судовий збір у розмірі 651,69 грн.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 липня 2025 року по справі № 932/7631/22, рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.07.2024 в частині вимог до відповідача залишено без змін.
20 серпня 2024 року відповідач, ПрАТ «СК «Євроінс Україна», відшкодував на користь позивача пеню в сумі 3990,61 грн, інфляційні збитки в сумі 1486,30 грн, 3% річних в сумі 239,44 грн, а також судовий збір у розмірі 651,69 грн.
23 серпня 2024 року відповідач здійснив оплату недоплаченої суми страхового відшкодування в розмірі 59451,99 грн.
25 вересня 2024 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська розглянувши питання про розподіл витрат на правову допомогу, додатковим рішенням стягнув з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 4164,11 грн.
Таким чином, вищевикладене свідчить про те, що відповідач виконав вищевказане рішення Бабушкінського районного суду від 29 липня 2024 року у справі № 932/7631/22 та відшкодував позивачеві матеріальні збитки в повному обсязі.
При цьому зазначав, що наявність судового рішення не припиняє зобов`язання відповідача, та не звільняє останнього від наслідків порушення відповідного зобов`язання, зокрема шляхом сплати сум (штрафних санкцій), передбачених умовами закону чи договору.
Оскільки, відповідач виконав покладене на нього зобов`язання за полісом ОСЦПВ № АР5704733 (здійснення виплати страхового відшкодування в повному обсязі) лише 23 серпня 2024 року, тобто з порушенням встановленого строку то він має відшкодувати позивачеві штрафні санкції за прострочення виконання грошового зобов`язання на суму заборгованості 59451,99 грн: а саме пеню за період починаючи з 02.12.2022 по 22.08.2024 включно в розмірі 39705,82 грн; інфляційні збитки за період 02.12.2022 по 22.08.2024 включно в розмірі 6533,27 грн; 3% річних в порядку ст. 625 ЦК України за період починаючи з 02.12.2022 по 22.08.2024 включно в розмірі 3075,34 грн.
Просив стягнути з відповідача штрафні санкції за прострочення виконання грошового зобов`язання на суму заборгованості 59451,99 грн, у вигляді пені, інфляційних втрат, 3% річних та судовий збір у розмірі 968,96 грн.
Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 18.11.2025 відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи в спрощеному провадженні без повідомлення сторін.
Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ст. 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
За змістом ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
18.12.2025 до суду від представника відповідача Пилипця А.Ю. надійшов відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги заперечував в повному обсязі з наступним обґрунтуванням.
Вказував, що у спорах пов`язаних з відшкодуванням шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) норми Закону про ОСЦПВ є спеціальними, а даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.
У разі, якщо норми нормативних актів однакової юридичної сили містять різні моделі правового регулювання, перевагу при застосуванні слід надавати тій нормі, яка регулює вужче коло суспільних відносин, тобто є спеціальною. Загальніша норма не застосовується до тих ситуацій, в яких є ознаки, що відповідають більш спеціальній нормі.
Спеціальний закон відміняє дію (для даної справи) загального закону; спеціальна норма має перевагу над загальною.
Згідно ч.1 ст. 36.1 Закону, страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.
16.07.2022 року страховик отримав від позивача заяву про виплату страхового відшкодування.
24.08.2022 року страховиком прийняте вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування у розмірі 67948,01 грн.
Таким чином, відповідачем у межах встановленого строку - а саме не пізніше 90 днів з моменту отримання заяви про виплату страхового відшкодування, було прийнято рішення та виплачено страхове відшкодування.
Відповідно до правового висновку ВС/КЦС від 21.02.2021 у справі № 760/19377/15:
«Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов?язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов?язку згідно зі ст. 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Частиною 1 статті 614 ЦК України визначається, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.
За перерахованих обставин, пеня нараховується Страховику виключно у разі, якщо з вини останнього допущено прострочення виплати страхового відшкодування.
У даній справі відповідачем у строк, передбачений Законом, реалізуючи свої дискретні повноваження, було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування та здійснено таку виплату.
Саме по собі наявність спору між позивачем та відповідачем щодо розміру страхового відшкодування не доводить прострочення виплати страхового відшкодування страховиком, так як Законом встановлений обов`язок страховика прийняти вмотивоване рішення у межах відповідного строку про виплату або відмови у виплаті страхового відшкодування.
Даний обов`язок було виконано відповідачем, що не заперечується позивачем.
Питання доплати чи перегляду прийнятого рішення страховиком не ставиться в обов`язок страховику здійснювати такі дії.
Вважає, що підстави для задоволення позовних вимог з приводу стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат - відсутні через відсутність вини страховика у простроченні виплати страхового відшкодування.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» просив відмовити.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку.
Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, за якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Норми ст. 76 ЦПК України встановлюють, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 11 липня 2022 року на перехресті вул. Паркової, буд. 15 у с. Новоолександрівка, Дніпровський р-н Дніпропертовської обл. відбулась дорожньо - транспортна пригода за участю транспортних засобів: Renault Captur д.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 та VOLVO 960 д.н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , забезпечений полісом ОСЦПВ АР5704733, виданий Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Євроінс Україна».
Внаслідок настання цієї дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Постановою Дніпропетровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 серпня 2022 року (справа № 175/1824/22) водія транспортного засобу VOLVO 960 д. н. НОМЕР_3 ОСОБА_3 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постанова не була оскаржена у встановленому законом порядку та набрала законної сили 22 серпня 2022 року.
Позивач з метою компенсації спричинених внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди збитків, звернувся до відповідача ПрАТ «СК «Євроінс Україна» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 12 липня 2022 року та заявою на виплату страхового відшкодування від 12 липня 2022 року разом з усіма документами.
Полісом ОСЦПВ № AP5704733 встановлено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну в розмірі 160000,00 грн. та франшизу 2600,00 грн.
За результатами розгляду поданої заяви на виплату страхового відшкодування відповідач ПрАТ «СК «Євроінс Україна» 24 серпня 2022 року здійснив на рахунок позивача виплату страхового відшкодування в розмірі 67948,01 грн.
Не погоджуючись з розміром виплати позивач звернувся до суду.
29.07.2024 рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з відповідача, ПрАТ «СК «Євроінс Україна», було стягнуто на користь позивача грошову суму 65168,34 грн., яка складається з: недоплаченої суми страхового відшкодування за полісом ОСЦПВ АР5704733 в розмірі 59451,99 грн, пені в сумі 3990,61 грн, інфляційних збитків в сумі 1486,30 грн, 3% річних в сумі 239,44 грн, окрім цього було стягнуто судовий збір у розмірі 651,69 грн.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 липня 2025 року по справі № 932/7631/22, рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.07.2024 в частині вимог до відповідача залишено без змін.
20 серпня 2024 року відповідач, ПрАТ «СК «Євроінс Україна», відшкодував на користь позивача пеню в сумі 3990,61 грн., інфляційні збитки в сумі 1486,30 грн, 3% річних в сумі 239,44 грн, а також судовий збір у розмірі 651,69 грн.
23 серпня 2024 року відповідач здійснив оплату недоплаченої суми страхового відшкодування в розмірі 59451,99 грн.
25 вересня 2024 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська розглянувши питання про розподіл витрат на правову допомогу, додатковим рішенням стягнув з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 4164,11 грн.
Таким чином, вищевикладене свідчить про те, що відповідач виконав вищевказане рішення Бабушкінського районного суду від 29 липня 2024 року у справі № 932/7631/22 та відшкодував позивачеві матеріальні збитки в повному обсязі.
Згідно положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Судове рішення від 29.07.2024 року ПрАТ «СК «Євроінс Україна» добровільно виконало тільки 23.08.2024 року, тобто з порушенням строків, встановлених п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»
Згідно розрахунків, складених позивачем, за період з 02.12.2022 по 22.08.2024 (включно) відповідачем допущено прострочення виконання грошового зобов`язання в сумі 49314,43 грн, з якої втрати від інфляції становлять 6533,27 грн, пеня становить 39705,82 грн, 3% річних становить 3075,34 грн.
Статею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Як визначено ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.
Згідно п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. А у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених ст.ст. 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.
Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.10.2019 у справі № 452/3519/15 (провадження № 61-14973св18) зазначено, що правовідносини з виплати страхового відшкодування, які склалися між сторонами у справі на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, є грошовим зобов`язанням.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 25.09.2019 у справі № 757/26834/15-ц (провадження № 61-23871св18) зазначено, що оскільки за своєю правовою природою зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування є грошовим, до спірних правовідносин слід застосовувати положення ст. 625 ЦК України щодо стягнення зі страхової компанії 3% річних від простроченої суми та інфляційних втрат.
За змістом аналізованої норми закону, нарахування інфляційних втрат на суму боргу і 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Вони є способом захисту майнового права й інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника, який користується утримуваними грошовими коштами, що належить сплатити кредиторові.
Зважаючи на особливу юридичну природу правовідносин сторін у вигляді відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за договором страхування, нарахування пені за несвоєчасне виконання договору страхування узгоджується з положеннями ст. 992 ЦК України, відповідно до яких у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.02.2020 у справі № 758/16044/16-ц (провадження № 61-913св17) вказано, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 526, ч. 2 ст. 625 ЦК України).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18) вказала, що приписи ст. 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016 у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.
У п. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ» від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам дано роз`яснення про те, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 526, ч. 2 ст. 625 ЦК України).
Відповідач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 59451,99 грн. лише 23.08.2024 року. Таким чином, відповідач прострочив виплату страхового відшкодування у період з 24.08.2022 (наступний день, після дня виплати першої частини страхового відшкодування). При цьому пеня, 3% річних та інфляційні втрати до 01.12.2022 стягненні при винесенні рішення від 29.07.2024 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська. Отже період за який підлягає стягнути пеню, 3% річних та інфляційні втрати починається з 02.12.2022 та закінчується днем, що передував дню виплати другої половини страхового відшкодування, а саме 22.08.2024.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За змістом ч. 1 ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.
Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.10.2019 у справі № 200/4309/14-ц (провадження № 61-23763св18) зазначено, що інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання».
Таким чином, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.
Відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Як встановлено в судовому засіданні, 29.07.2024 рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з відповідача, ПрАТ «СК «Євроінс Україна», було стягнуто на користь позивача грошову суму 65168,34 грн, яка складається з: недоплаченої суми страхового відшкодування за полісом ОСЦПВ АР5704733 в розмірі 59451,99 грн, пені в сумі 3990,61 грн, інфляційних збитків в сумі 1486,30 грн, 3% річних в сумі 239,44 грн, окрім цього було стягнуто судовий збір у розмірі 651,69 грн.
Отже, встановивши прострочення виплати страхового відшкодування з 14.10.2022 по 01.12.2022, суд обґрунтовано встановив розмір стягнень у вигляді пені, 3 % річних та інфляційних втрат, передбачених ст. 625 ЦК України, оскільки такі розрахунки були проведені позивачем з дотриманням вимог законодавства.
Будь-яких доводів на спростування вказаного висновку суду відзив на позовну заяву не містить. При цьому, іншого розрахунку представником відповідача суду не надано.
Відповідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
На підставі викладеного, досліджених судом доказів суд дійшов висновку про доведеність ОСОБА_1 заявлених позовних вимог до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, в загальній сумі 49314,43 грн, тому пред`явлений позов підлягає задоволенню.
Щодо решти доводів сторін суд відзначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статі 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обгрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
З урахуванням задоволення позову та на підставі статті 141 ЦПК України, стягненню з відповідача підлягає судовий збір в сумі 968,96 грн.
Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, -
У Х В А Л И В :
Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про стягнення грошової суми - задовольнити.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» (ЄДРПОУ: 22868348, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 102) на користь ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) пеню за період з 02.12.2022 по 22.08.2024 у розмірі 39705 (тридцять дев`ять тисяч сімсот п`ять) грн 82 коп.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» (ЄДРПОУ: 22868348, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 102) на користь ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) 3% річних за період з 02.12.2022 по 22.08.2024 у розмірі 3075 (три тисячі сімдесят п`ять) грн 34 коп.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» (ЄДРПОУ: 22868348, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 102) на користь ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) інфляційні втрати за період з 02.12.2022 по 22.08.2024 у розмірі 6533 (шість тисяч п`ятсот тридцять три) грн 27 коп.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» (ЄДРПОУ: 22868348, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 102) на користь ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.
Текст рішення виготовлений 18.03.2026.

Суддя          Ю.Ю. Мазур