465/5509/25
3/465/539/26

П О С Т А Н О В А
Іменем України
02.04.2026 м. Львів
Суддя Франківського районного суду м. Львова Чорний І.Я., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 
за ч. 4 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
в с т а н о в и в :
21.06.2025 о 21:45, м. Львів, вул. Лазаренка 7, ОСОБА_1 керував автомобілем Ford Kuga д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з порожнини рота, нечітка хода, поведінка не відповідає обстановці, вживав алкоголь після ДТП за його участю, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження такого огляду в маличному закладі у встановленому законом порядку. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненому правопорушенні, передбаченому ч.4 ст.130 КУпАП заперечив та зазначив, що вживав алкогольні напої перед тим, як сісти за кермо автомобіля, після вчинення ДТП алкогольні напої не вживав.
Захисник ОСОБА_1 - адвокат Кутас А.В. заявив клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні надав покази, а саме вказав, що 21.06.2025 близько 21:45, в дворі за адресою: м. Львів, вул. Лазаренка 7, відбулось ДТП, за кермом автомобіля перебував ОСОБА_1 . Коли ОСОБА_2 підійшов до авто, в цей момент Назар вийшов з авто Ford Kuga д.н.з. НОМЕР_1 , тоді свідок почув запах алкоголю від Назара та сказав йому щоб не продовжував рух за кермом автомобіля далі. Вказує, що не бачив як Назар вживав алкогольні напої.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , доводи та клопотання адвоката Кутаса А.В., покази свідка ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно вимог п.2.9 А Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Положеннями ч.1 ст.130 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Положення ч. 4 ст.130 КУпАП передбачають адміністративну відповідальність за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі, або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.
Відповідно до п.2.10 Є Правил дорожнього руху, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний, зокрема, до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).
У відповідності до вимог ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі не згоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Згідно п. 2 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану
До матеріалів справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності працівниками УПП у Львівській області ДПП не долучено доказів, які підтверджують вживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв після вчинення дорожньо-транспортної пригоди.
Із переглянутих в судовому засіданні відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції за участі ОСОБА_1 , також неможливо підтвердити та встановити вживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв після вчинення дорожньо-транспортної пригоди.
Із пояснень ОСОБА_1 , наданих у судовому засіданні, матеріалів справи про адміністративне правопорушення, встановлено, що останній вживав алкогольні напої, саме до вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди,.
Судом досліджено відеозаписи з нагрудного відео реєстратора працівника УПП у Львівській області ДПП, на якому зафіксовано обставини складання відносно водія ОСОБА_1 протоколу про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 № 369070 від 22.06.2025. Так, з відеозапису встановлено, що водій ОСОБА_1 при спілкуванні з працівниками поліції, не заперечує факу керування, та усвідомлено відмовляється від проходження огляду на визначення стану сп`яніння.
Вчинене правопорушення підтверджується вищезгаданими доказами за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, відмовою від проходження огляду на визначення стану сп`яніння, що зафіксовано на нагрудні камери працівників поліції, протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 369070 від 22.06.2025, оглянутими відеоматеріалами, письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 , згідно яких ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля Ford Kuga д.н.з. НОМЕР_1 , та був винуватцем ДТП із запахом алкоголю з порожніми рота.
З огляду на те, що ОСОБА_1 та захисником Кутасом А.В. в суді заперечено факт вживання алкоголю ОСОБА_1 після ДТП, а матеріали адміністративної справи не містять інших будь-яких беззаперечних доказів даному факту, крім обставин, викладених працівником поліції в протоколі, з пояснень іншого учасника ДТП ОСОБА_3 встановлено, що ОСОБА_1 на момент вчинення ДТП, перебувала з ознаками алкогольного сп`яніння. Вказане підтверджується і рапортом інспектора взводу 2 роти 2 батальйону 3 УПП у Львівській області ДПП майора поліції Сорокіна М., згідно якого зафіксовано подію, 21.06.2025 в дворі за адресою: м. Львів, вул. Лазаренка 7, відбулось ДТП за участі автомобіля Ford Kuga д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля Renault Modus д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 . Водій автомобіля Ford Kuga д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 перебував з ознаками алкогольного сп`яніння.
З метою ухвалення справедливого судового рішення, суд враховує позицію Верховного Суду в постанові від 19 жовтня 2021 року по справі № 552/2540/20 з якої встановлено, що межі повноважень суду щодо перекваліфікації/зміни кваліфікації допускаються лише в бік покращення становища особи, зокрема, шляхом застосування закону про менш тяжке діяння. Закриття судом провадження у тих випадках, коли існують підстави для перекваліфікації дій, не узгоджується із завданнями судочинства. Відмова від переслідування особи за наявності в її діях ознак іншого караного діяння (менш тяжкого, ніж те, у якому їй пред`явлено звинувачення) суперечитиме таким засадам як верховенство права, законність та диспозитивність, що призведе до безкарності винного і створить умови для повторної віктимізації.
Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що досліджені докази повністю узгоджуються між собою. Їх аналіз дає суду підстави прийти до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного сп`яніння та відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку є доведеною поза розумним сумнівом.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, а тому діяння ОСОБА_1 за ч. 4 ст.130 КУпАП слід перекваліфікувати на ч. 1 ст.130 КУпАП.
Кодекс України про адміністративне правопорушення не містить норми, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому вважаю, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.
Відповідно до статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11.10.2011 № 10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення». У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" від 15 травня 2008 року (заява № 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.
Згідно з вимогами статті 6, 7 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.97, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.
Суд, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Згідно вимог діючого законодавства, а саме ст. ст. 9, 33, 245, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (стаття 23 КУпАП).
При накладенні адміністративного стягнення, на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, враховую обставини визначені ст.33 КУпАП, та вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 , адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч. 1 ст.130 КУпАП, яке за своїм видом і розміром буде відповідати характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП та ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Керуючись ст.ст. 40-1, ст. 130 ст. 284 КУпАП суд,
п о с т а н о в и в:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп., із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 665,60 грн. судового збору.
Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до вимог статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У випадку несплати штрафу у п`ятнадцятиденний термін, відповідно до вимог ст.ст.307,308 Кодексу України про адміністративні правопорушення з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя І.Я. Чорний