ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
16 квітня 2026 року 	Справа № 280/730/26 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Максименко Л.Я., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу 
за позовною заявою ОСОБА_1 
до Воздвижівської сільської ради 
про визнання припиненими трудових відносин, стягнення заробітної плати, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Воздвижівської сільської ради (далі – відповідач), в якій позивач просить суд:
визнати припиненими трудові відносини між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та Воздвижівською сільською радою, з 28 жовтня 2025 року;
зобов`язати Воздвижівську сільську раду здійснити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , нарахування та виплату всіх належних йому сум заробітної плати та компенсаційних виплат при звільненні з посади заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів ради Воздвижівської сільської ради, та внести запис про звільнення до трудової книжки ОСОБА_1 .
В обґрунтування позовних вимог вказує, що позивач 03 жовтня 2025 року був затверджений на посаду заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів ради Воздвижівської сільської ради. Зазначає, що наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до якого Воздвижівська сільська територіальна громада Пологівського району Запорізької області, починаючи з 01.02.2023, відноситься до територій активних бойових дій. Вказує, що 28 жовтня 2025 року звернувся до Воздвижівської сільської ради із заявою про звільнення його з 28.10.2025 із займаної посади за власним бажанням у зв`язку з погіршенням стану здоров`я та зміною місця проживання, загрозою життю та здоров`ю позивача через активні бойові дії. Проте, жодної відповіді на зазначену заяву позивач не отримав. Така бездіяльність відповідача, на думку позивача, є неправомірною та вплинула на психологічний стан позивача, оскільки він не має можливості розпоряджатися правом на працю, вибирати самостійно місце роботи, не може забезпечити сім`ю грошовими коштами, що значно погіршило його матеріальне становище. Просить задовольнити позов.
Відповідач відзиву на позовну заяву не надав.
Ухвалою суду від 02.02.2026 позовна заява залишена без руху. Ухвала про відкриття спрощеного позовного провадження надіслана відповідачу в його електронний кабінет, про що в матеріалах справи наявна довідка про доставку. 
Ухвалою суду від 09.02.2026 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/730/26.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. 
Згідно з п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 03 жовтня 2025 року був затверджений на посаду заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів ради Воздвижівської сільської ради, що підтверджується записом № 26 в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 20.01.1986.
28 жовтня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Воздвижівської сільської ради із заявою (вх. № 1861 від 28.10.2025) на ім`я голови Воздвижівської сільської ради Тютюнника Віктора Вікторовича, в якій просив звільнити його з 28.10.2025 із займаної посади за власним бажанням, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я та зміною місця проживання, загрозою життю та здоров`ю через активні бойові дії.
Доказів розгляду даної заяви відповідачем до матеріалів справи не надано.
З огляду на викладене, позивач звернувся із вказаною позовною заявою до суду.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно з статтею 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Використання примусової праці забороняється. Не вважається примусовою працею військова або альтернативна (невійськова) служба, а також робота чи служба, яка виконується особою за вироком чи іншим рішенням суду або відповідно до законів про воєнний і про надзвичайний стан. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. 
Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду України від 9 липня 1998 року № 12-рп/1998 зміст права на працю полягає у можливості кожної особи заробляти собі на життя працею, яку вона вільно обирає або на яку вільно погоджується (стаття 43 Конституції України). Це право забезпечується обов`язком держави створювати громадянам умови для повного його здійснення, гарантувати рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовувати програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Однак це конституційне право громадянина не може пов`язуватись лише з певною формою трудового договору, який укладається громадянином відповідно до його волевиявлення.
Правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування визначає Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 № 2493-III (далі – Закон № 2493-III).
Згідно ст. 1 ввказаного Закону, служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.
Статтею 3 Закону № 2493-III передбачено, що посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.
З матеріалів справи встановлено, що позивач рішенням Воздвижівської сільської ради від 03.10.2025 був затверджений на посаду заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів ради Воздвижівської сільської ради. 
Відповідно до абз.4 ч.1 ст.10 Закону № 2493-III прийняття на службу в органи місцевого самоврядування здійснюється, зокрема, на посади заступників сільського, селищного, міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради, старости шляхом затвердження відповідною радою.
Згідно із статтею 51 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі – Закон № 280/97-ВР) персональний склад виконавчого комітету затверджується відповідною радою за пропозицією сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради. До складу виконавчого комітету входять зокрема, сільський, селищний, міський голова, голова районної у місті ради, заступники сільського, селищного, міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючий справами (секретар) виконавчого комітету. Виконавчий комітет здійснює свої повноваження до формування нового складу виконавчого комітету.
За приписами п. 3 ч. 1 ст. 26 Закону № 280/97-ВР, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: утворення виконавчого комітету ради, визначення його чисельності, затвердження персонального складу; внесення змін до складу виконавчого комітету та його розпуск.
Таким чином, посада позивача є виборною, а призначення та звільнення з посади, на якій перебуває позивач здійснюється за рішенням колегіального органу, в даному випадку, сільської ради на пленарному засіданні.
Відповідно ч. 1 ст. 20 Закону №№ 2493-III, крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, служба в органах місцевого самоврядування припиняється на підставі і в порядку, визначених Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", цим та іншими законами України, а також у разі:
порушення посадовою особою місцевого самоврядування Присяги, передбаченої статтею 11 цього Закону;
порушення умов реалізації права на службу в органах місцевого самоврядування (стаття 5 цього Закону);
виявлення або виникнення обставин, що перешкоджають перебуванню на службі, чи недотримання вимог, пов`язаних із проходженням служби в органах місцевого самоврядування (стаття 12 цього Закону);
досягнення посадовою особою місцевого самоврядування граничного віку перебування на службі в органах місцевого самоврядування (стаття 18 цього Закону).
Методичними рекомендаціями щодо особливостей звільнення та прийняття на службу, порядку декларування доходів посадових осіб органів місцевого самоврядування викладених у листі Головного управління Державної служби України від 06.02.2002 № 42/621, Заступник сільського, селищного, міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради та керуючий справами (секретар) виконавчого комітету можуть також бути звільнені з посади з підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, Законом України "Про боротьбу з корупцією", а також на підставі і в порядку, визначеному статтею 20 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування".
Тож, служба в органах місцевого самоврядування припиняється, в тому числі, на загальних підставах, передбачених Кодексом законів про працю України.
Як визначає ст. 38 Кодексу законів про працю України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до закладу освіти; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.
Тобто, позивач який виявив бажання припинити трудові відносини, має право на звільнення згідно положень ст. 38 Кодексу законів про працю України.
В даній справі, позивач звернувся до відповідача із заявою від 28.10.2025 про звільнення його з 28.10.2025 із займаної посади за власним бажанням, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я та зміною місця проживання, загрозою життю та здоров`ю позивача через активні бойові дії. 
При цьому, згідно ст 4. Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 № 2136-IX, у зв`язку з веденням бойових дій у районах, в яких розташоване підприємство, установа, організація, та існування загрози для життя і здоров`я працівника він може розірвати трудовий договір за власною ініціативою у строк, зазначений у його заяві (крім випадків примусового залучення до суспільно корисних робіт в умовах воєнного стану, залучення до виконання робіт на об`єктах критичної інфраструктури).
Так, відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376, Воздвижівська сільська територіальна громада Пологівського району Запорізької області, починаючи з 01.02.2023, відноситься до територій активних бойових дій.
Враховуючи викладене, ОСОБА_1 у зв`язку з існуванням загрози для його життя і здоров`я, може розірвати трудовий договір за власною ініціативою у строк, зазначений у його заяві, а саме: 28.10.2025.
Однак, доказів вжиття відповідачем заходів щодо звільнення позивача за власним бажанням згідно заяви від 28.10.2025 суду не надано. 
Відтак, суд вважає, що з метою захисту прав позивача слід визнати припиненими трудові відносини між ОСОБА_1 та Воздвижівською сільською радою з 28 жовтня 2025 року.
Крім того, як передбачено, ст 47 Кодексу законів про працю України, роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.
Згідно ст 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.
З огляду на викладене, враховуючи встановлені судом під час розгляду справи обставини, суд вважає що позивач має право на звільнення з внесенням відповідного запису до трудової книжки та виплатою всіх належних йому при звільненні сум.
Згідно з частиною 1 та 2 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. 
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.
Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з того, що згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1064,96 грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Воздвижівської сільської ради.
Керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Воздвижівської сільської ради про визнання припиненими трудових відносин, стягнення заробітної плати, – задовольнити повністю.
Визнати припиненими трудові відносини між ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) та Воздвижівською сільською радою (70220, Запорізька обл., Пологівський р-н, с. Воздвижівка, вул. Центральна, буд. 32-Д, фактична адреса: 69035, м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 145, код ЄДРПОУ 04353089) з 28 жовтня 2025 року.
Зобов`язати Воздвижівську сільську раду (70220, Запорізька обл., Пологівський р-н, с. Воздвижівка, вул. Центральна, буд. 32-Д, фактична адреса: 69035, м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 145, код ЄДРПОУ 04353089) внести у трудову книжку ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) запис про припинення трудових відносин на підставі ст.38 КЗпП України (за власним бажанням) з 28 жовтня 2025 року.
Зобов`язати Воздвижівську сільську раду (70220, Запорізька обл., Пологівський р-н, с. Воздвижівка, вул. Центральна, буд. 32-Д, фактична адреса: 69035, м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 145, код ЄДРПОУ 04353089) провести нарахування та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) всіх належних йому при звільненні сум по 28 жовтня 2025 року включно.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 1064 (одна тисяча шістдесят чотири) грн. 96 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Воздвижівської сільської ради (70220, Запорізька обл., Пологівський р-н, с. Воздвижівка, вул. Центральна, буд. 32-Д, фактична адреса: 69035, м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 145, код ЄДРПОУ 04353089).  
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Рішення у повному обсязі складено та підписано 16 квітня 2026 року.

Суддя Л.Я. Максименко