КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
03680 м. Київ , вул. Солом`янська, 2-а 

Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/2567/2026 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року м. Київ
Справа № 756/11695/24

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді-доповідача Ящук Т.І., 
суддів Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М., 
за участю секретаря судового засідання Кравченко Н.О. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 17 червня 2025 року, постановлену у складі судді Каліушка Ф.А.,
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,
встановив:

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 17 червня 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу залишено без розгляду.

Не погодившись з ухвалою, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що саме відповідач ОСОБА_3 діяла недобросовісно, звернувшись до суду з позовом про розірвання шлюбу, після пред`явлення аналогічного позову позивачем ОСОБА_1 , тоді як в діях позивача відсутні ознаки зловживання; залишення оскаржуваної ухвали без змін призведе до формування хибної практики маніпуляції з підсудністю та авторозподілом справ.
Звертає увагу, що ухвала суду першої інстанції не відповідає завданням цивільного судочинства, оскільки спершу Оболонський районний суд міста Києва постановив ухвалу про передачу справи до Дарницького районного суду міста Києва на шостий день після надходження позову до суду, несвоєчасно передав справу до цього суду, яка надійшла лише 22 жовтня 2024 року, головуючий у справі постановив незаконну ухвалу від 14 листопада 2024 року, яка була в подальшому скасована апеляційним судом.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримала вимоги апеляційної скарги, просила її задовольнити з викладених у ній підстав.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином, що не перешкоджає апеляційному перегляду ухвали суду відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 21 лютого 2025 року у справі № 756/12631/24 позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задоволено, між сторонами розірвано шлюб, однак рішення суду не набрало законної сили у зв`язку з апеляційним переглядом Київським апеляційним судом зазначеного рішення за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .
Враховуючи, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо у провадженні цього суду чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, то вказаний позов ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки він не відповідає нормам процесуального права.
Пункт 4 частини першої статті 257 ЦПК України передбачає, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо у провадженні цього суду чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Згідно з пунктом 11 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо після відкриття провадження судом встановлено, що позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду.
Приписи пунктів 4, 11 частини першої статті 257 ЦПК України направлені на виключення випадків одночасного розгляду декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав.
Залишення позову без розгляду у цьому разі можливе лише за умови, що позов у справі, яка перебуває у провадженні цього чи іншого суду, є тотожним щодо позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.
Отже, якщо в позовах, які розглядаються судами, одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за суб`єктним складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду, такі позови є тотожними і в такому разі суд залишає позов без розгляду з дотриманням правового механізму, передбаченого положеннями статті 257 ЦПК України.
Як зазначено у постанові Верховного Суду від 25 вересня 2024 року у справі № 202/14267/23, суди зробили обґрунтований висновок про наявність правових підстав для залишення позову ОСОБА_1 без розгляду, встановивши, що згідно постанови Шяуляйського окружного суду від 05 липня 2023 року Шяуляйською палатою Шяуляйського окружного суду 27 червня 2023 року прийнято позовну заяву позивача ОСОБА_2 до відповідача ОСОБА_1 про розірвання шлюбу з вини обох з подружжя, вирішення інших питань, пов`язаних із розірванням шлюбу. ... Враховуючи те, що ОСОБА_2 27 червня 2023 року подала позов про розірвання шлюбу в суді Литовської Республіки, тобто до подання ОСОБА_1 аналогічного позову до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, а отже судом з`ясовано, що у суді іноземної держави є справа між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Тому позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду на підставі пункту 4 частини першої статті 257 ЦПК України та частини третьої статті 75 Закону України «Про міжнародне приватне право».
Також у постанові від 26 грудня 2025 року у справі № 742/1465/25 Верховний Суд погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанції у даній справі про те, що у даному випадку законність звернення ОСОБА_1 з позовною заявою до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області є незаперечною, однак визначальною обставиною є саме те, що ОСОБА_2 першою реалізувала своє право на розірвання шлюбу в судовому порядку, звернувшись за місцем свого проживання у Франції, і відповідно після відкриття провадження у справі національним судом України було встановлено, що в іноземному суді вже є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 18 вересня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Оболонського районного суду міста Києва з позовом до відповідача ОСОБА_3 , в якому просив розірвати укладений з відповідачем шлюб, зареєстрований 14 березня 2002 року Центральним відділом реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї за актовим записом № 424.
Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 24 вересня 2024 року справу направлено за підсудністю до Дарницького районного суду міста Києва.
Матеріали справи надійшли до Дарницького районного суду м. Києва 17 жовтня 2024 року, ухвалою від 21 жовтня 2024 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в судове засідання на 14 листопада 2024 року. 
31 жовтня 2024 року до Дарницького районного суду м. Києва від представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Пащука А.І. надійшло клопотання про залишення позову без розгляду з тих підстав, що ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2024 року було відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.
14 листопада 2024 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулась з клопотанням про об`єднання в одне провадження цивільну справу № 756/12631/24-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та цивільну справу № 756/11695/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 14 листопада 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу було залишено без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, оскільки ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2024 року було відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, тоді як у даній справі за позовом ОСОБА_1 провадження відкрито ухвалою від 21 жовтня 2024 року.
Постановою Київського апеляційного суду від 20 лютого 2025 року було задоволено апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Чучковської А.В., ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 14 листопада 2024 року - скасовано та направлено справу для продовження розгляду до першої інстанції.
Ухвалюючи зазначену постанову, апеляційний суд виходив з того, що оскільки судом першої інстанції не було розглянуто клопотання представника позивача про об`єднання справ в одне провадження, суд прийшов до передчасного висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду.
04 березня 2025 року матеріали справи надійшли до Дарницького районного суду м. Києва та справу було призначено до розгляду в судове засідання на 27 березня 2025 року.
27 березня 2025 року та 15 травня 2025 року розгляд справи було відкладено за клопотанням представника позивача ОСОБА_2 , а в судовому засіданні 12 червня 2025 року постановлено оскаржувану ухвалу про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду.
Також з матеріалів справи встановлено, що 07 жовтня 2024 року ОСОБА_3 звернулась до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2024 року було відкрито провадження у справі 756/12631/24 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Враховуючи відзив ОСОБА_1 , ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 20 листопада 2024 року справу було призначено до розгляду в судове засідання на 13 січня 2025 року. 
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21 лютого 2025 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1  про розірвання шлюбу - задоволено. Розірвано шлюб, зареєстрований 14.03.2002 Київським відділом державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . 
Постановою Київського апеляційного суду від 16 вересня 2025 року у справі № 756/12631/24 апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 21 лютого 2025 року - задоволено.
Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 21 лютого 2025 року - скасовано, а позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу залишено без розгляду.
Київським апеляційним судом у справі № 756/12631/24 встановлено, що у жовтні 2024 року ОСОБА_3 звернулася до Оболонського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, посилаючись на обставини, аналогічні обставинам, викладених у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.
Таким чином, у справі №756/11695/24 та у справі, що розглядається №756/12631/24: позивачем та відповідачами є ті ж самі особи - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ; предметом спору є аналогічна матеріально-правова вимога - розірвання шлюбу; сторони обґрунтовували свої вимоги аналогічними обставинами.
У постанові Верховного Суду від 24 січня 2022 року у справі №757/21932/21 зазначено, що по суті, пред`явлення цього позову, коли на розгляді перебуває інший тотожний позов, є зловживанням процесуальними правами (пункт 2 частини другої статті 44 ЦПК України).
За висновком Київського апеляційного суду у справі № 756/12631/24, установивши, що позовна заява ОСОБА_1 про розірвання шлюбу була подана раніше, ніж аналогічна позовна заява ОСОБА_3 , у зв`язку з чим Оболонський районний суд міста Києва повинен був залишити позов ОСОБА_3 без розгляду на підставі пункту 4 частини першої статті 257 ЦПК України, проте не зробив цього, внаслідок чого ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права.
Постанова Київського апеляційного суду від 16 вересня 2025 року набрала законної сили.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги представника позивача про те, що у спірних правовідносинах саме ОСОБА_1 першим звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, а відповідач ОСОБА_3 другою подала аналогічний позов, відтак процесуальним наслідком подання другого позову між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих же підстав є залишення його без розгляду. 
Таким чином, встановивши тотожність підстав і предмету позову та суб`єктного складу сторін цієї справи зі справою № 756/12631/24 за позовом ОСОБА_3 , а також те, що зазначена справа перебувала на стадії апеляційного провадження, суд першої інстанції не надав належної оцінки тій обставині, що ОСОБА_1 першим звернувся до Оболонського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу у вересні 2024 року, тоді як ОСОБА_3 пред`явила до ОСОБА_1 аналогічний позов у жовтні 2024 року. 
Отже, суд першої інстанції не врахував, що позовна заява ОСОБА_1 про розірвання шлюбу була подана раніше, ніж аналогічна позовна заява ОСОБА_3 , тому саме позов ОСОБА_3 підлягав залишенню без розгляду на підставі пункту 4 частини першої статті 257 ЦПК України
На переконання колегії суддів, результати апеляційного перегляду рішення Оболонського районного суду міста Києва від 21 лютого 2025 року у справі № 756/12631/24 мали істотне значення при вирішенні питання про наявність підстав для залишення позову ОСОБА_1 без розгляду, що місцевий суд безпідставно залишив поза увагою та постановив ухвалу з порушенням норм процесуального права.
Відповідно до частини четвертої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Зважаючи на вищевикладене, доводи апеляційної скарги стосовно незаконності ухвали місцевого суду знайшли своє підтвердження при її апеляційному перегляді, оскаржувана ухвала є помилковою, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374 - 379, 381 - 383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , - задовольнити.
Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 17 червня 2025 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складено 17 квітня 2026 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І. 

Судді: Кирилюк Г.М.

Рейнарт І.М.