Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
02 квітня 2026 р. № 520/1517/26 
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Полях Н.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою Приватної фірми "Артон" (61030, м. Харків, проїзд Верещаківський, буд. 38-А, код ЄДРПОУ 30359284) до Київської митниці Державної митної служби України (03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд. 38-А, код ЄДРПОУ 43997555) про визнання протиправним та скасування рішення,-
В С Т А Н О В И В:
До Харківського окружного адміністративного суду звернувся представник позивача з адміністративним позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості № UA100430/2025/000020/1 від 04.08.2025.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що прийняте рішення про коригування митної вартості товарів № UA100430/2025/000020/1 від 04.08.2025 є протиправним, оскільки позивачем надано всі необхідні та достатні документи, передбачені статтею 53 Митного кодексу України, які дають можливість відповідачу визначити митну вартість задекларованого товару за основним методом - за ціною контракту щодо товару, який ввозиться на митну територію України, з огляду на що звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.
Сторони були належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі.
Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що у спірних правовідносинах він діяв згідно чинного законодавства. 
У відповіді на відзив позивач додатково аргументував свою правову позицію у спірних правовідносинах.
Керуючись приписами ст.171,257,262 КАС України, суд зазначає, що розгляд позовної заяви здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.
Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
З огляду на вказане вище, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до приписів ч.4 ст.229 КАС України, оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи згідно із приписами ст. 258 КАС України, то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.
Судом встановлено, що між позивачем та NAS Fisheries Private Limited (Індія) укладений контракт № 2804 від 28.04.2025, за умовами якого, відповідно до п.1.1. розділу І, Продавець продає Покупцеві заморожену або охолоджену рибу та морепродукти (у подальшому Товар) згідно інвойсу та ціни узгодженої Сторонами.
Згідно з п. 3.1 Контракту ціна товару, що є предметом купівлі-продажу, вказується в інвойсі в USD. Відповідно до п.4.2 Контракту № 2804 від 28.04.2025 уточненого у проформіінвойсі № NAS/022/2025-26 від 28.04.2025 умовою оплати за товар є передплата, яка відповідно до інвойсу становить 20% суми означеної в інвойсі, що дорівнює 20060,00 доларів США (повна вартість партії товару за інвойсом № NAS/022/2025-26 від 28.04.2025 - 100300,00 доларів США).
На попередню оплату товару продавцем за контрактом виписана проформа інвойс № NAS/022/2025-26 від 28.04.2025 на поставку креветки та морепродуктів в асортименті на суму 100300,00 доларів США.
Вказаний інвойс наданий відповідачу разом із листом про надання додаткових документів за митною декларацією № 25UA100430585518U1 від 28.07.2025 (рішення № UA100430/2025/000020/1 від 04.08.2025) б/н від 22.09.2025.
Інвойс № NAS/022/2025-26 від 28.04.2025 оплачений платіжною інструкцією в іноземній валюті № 7 (підстава переказу: проформа інвойс № NAS/022/2025-26 від 28.04.2025 та контракт № 2804 від 28.04.2025), сума платежу 20060,00 доларів США.
Комерційний Інвойс № NAS/038/2025-26 від 21.05.2025 виписаний на остаточну оплату партії товару, обумовленого проформою – інвойсом №NAS/022/2025-26 від 28.04.2025, сума оплати за цим інвойсом становить 80 відсотків від його загальної ціни, тобто 80240,00 доларів США.
Оплата комерційного інвойсу № NAS/038/2025-26 від 21.05.2025 проведена платіжною інструкцією в іноземній валюті № 14 від 29.07.2025 (підстава переказу: проформа інвойс № NAS/038/2025-26 від 21.05.2025 та контракт № 2804 від 28.04.2025), сума платежу 80240,00 доларів США.
Для розмитнення товару 04.08.2025 була подана електронна митна декларація № 25UA100430585732U0 щодо митного оформлення товару, ввезеного позивачем на територію України на підставі Контракту № 2804 від 28.04.2025, митна вартість якого визначена позивачем за основним методом, передбаченим ст. 58 МКУ - за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються.
За митною декларацією № 25UA100430585732U0 на підставі контракту №2301 від 23.01.2025 ввезено на митну територію України товар. Разом із декларацією з метою підтвердження митної вартості ввезеного товару позивачем відповідно до вимог МК України та за даними Картки відмови в прийнятті митної декларації № UA100430/2025/000145 подано наступний перелік наявних у нього документів:
- Сертифікат якості (Certificate of quality) — сертифікат якості б/н від 21.05.2025,
- Рахунок-фактура (Commercial invoice) — № NAS/038/2025-26 від 21.05.2025,
- Коносамент (Bill of lading) — № CSN0198530 від 26.05.2025,
- Автотранспортна накладна (Road consignment note) — № 3107005 від 31.07.2025,
- Сертифікат про походження товару (Certificate of origin) — №FIEO/2025/016/0406561A/0002935 від 29.05.2025,
- Акт про проведення огляду (переогляду) товарів — №UA500420/2025/001423 від 02.08.2025,
- Банківський платіжний документ, що стосується товару — № 14 від 29.07.2025,
- Банківський платіжний документ, що стосується товару — № 7 від 15.05.2025,
- Документ, що підтверджує вартість перевезення товару — № 78 від 04.08.2025,
- Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу — № 2804 від 28.04.2025,
- Договір про надання послуг митного брокера — № 25-08-22 від 25.08.2022,
- Договір (контракт) про перевезення — № 2302-2024 від 23.02.2024,
- Інформація про позитивні результати державних видів контролю (принцип «єдиного вікна») - ідентифікатор справи № 13195034 від 04.08.2025,
- Митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів — №25UA100430585732U0 від 04.08.2025.
За результатами розгляду декларації №25UA100430585732U0 та доданих до неї документів відповідач 04.08.2025 ухвалив рішення про коригування митної вартості товарів № UA100430/2025/000020/1, оскільки декларантом до митного оформлення не надано всіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товарів та документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості.
У якості підстав, у пункті 33 рішення № UA100430/2025/000020/1 від 04.08.2025 відповідач навів наступне:
1) В платіжній інструкції № 7 від 15.05.2025 в гр.70 «Призначення платежу» зазначено посилання на проформу-інвойс від 28.04.2025 № NAS/022/2025-26 проте, вказаний документ до митного органу не надано та немає можливості ідентифікувати до оцінюваного товару.
2) надана CMR 3107005 від 31.07.2025 без штампа перевізника.
3) п.2.1.2 договору 2302-2024 експедитор зобов`язаний укладати договори страхування вантажів. Страхові документи відсутні.
4) В інвойсі від 21.05.2025 NAS/038/2025-26і графи 20 митної декларації товар постачається в Україну на умовах поставки CFR- Constanta (RO). Надана довідка про транспортні витрати, але відповідно до положень наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» (далі – Наказ № 599), для підтвердження витрат на транспортування декларантом надаються : - рахунок-фактура, акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортноекспедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахункафактури.
5) У митного органу наявна інформація щодо вищої митної вартості подібного товару, що призвело до виникнення сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості товару, оскільки у митниці є підстави вважати, що заявлена декларантом митна вартість не ґрунтується на «дійсній вартості» імпортованих товарів, враховуючи положення статті VII ГАТТ. 
Як зазначено у позовній заяві, позивач додатково разом із листом б/н від 22.09.2025 надав Митному органу наступні документи:
1. Договір №0305/2023 на організацію превезень автомобільним транспортом від 03.05.2023,
2. Рахунок на оплату № 221 від 04 серпня 2025 р.,
3. Рахунок на оплату № 221-01 від 04 серпня 2025 р.,
4. АКТ здачі-приймання робіт (надання послуг) № 221 від 04 серпня 2025 р.,
5. АКТ здачі-приймання робіт (надання послуг) № 221-01 від 04 серпня 2025 р.,
6. Платіжна інструкція кредитового переказу коштів № 2062 від 25.08.2025,
7. PROFORMA INVOICE NAS/022/2025-26 DD 28.04.2025,
8. CMR 3107005 31 07 25.
Відповідачем. після вивчення направлених додаткових документів Рішення про коригування митної вартості товарів № UA100430/2025/000020/1 від 04.08.2025 залишене без змін, 
Позивач не погоджується з висновками відповідача, вважає прийняте рішення про коригування митної вартості товарів № UA100430/2025/000020/1 від 04.08.2025 таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, що стало підставою для звернення до суду.
Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному аналізі в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд виходить з таких мотивів та норм права.
Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, регулюються положеннями Митного кодексу України (далі МК України)
Статтею 49 МК України визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно частин 4, 5 статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
У відповідності до частини 3 статті 318 МК України митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Статтею 50 МК України визначено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.
Частиною 1 статті 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Стаття 57 МК України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію у питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.
При декларуванні товарів позивач визначив їх митну вартість за першим методом (за ціною договору).
Згідно частиною 1 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно з частиною 2 статті 53 МК України, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до частин 1, 2 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Зокрема, статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Відповідно до частин 1-3 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Разом з тим, відповідно до вимог статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, та порядок їх застосування регламентовані главою 9 МК України.
Частинами 1, 2, 3, 4 статті 57 МК України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції)
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності
Згідно з частинами 5, 6, 7 статті 57 МК України у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
Частиною 8 статті 57 МК України передбачено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Згідно з частиною 1 статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Частинами 2, 3 статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Відповідно до частин 1, 2 статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.
Згідно з частинами 3, 4 статті 64 МК України митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі: 1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України; 2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей; 3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера; 4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу; 5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн; 6) мінімальної митної вартості; 7) довільної чи фіктивної вартості.
У разі якщо ця стаття застосовується митним органом, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.
Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №598, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 року за №883/21195, у Графі 33 "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовуються митним органом при визначенні митної вартості товарів" зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу ІІІ Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу. 
Чинним законодавством чітко врегульовано, що застосування другорядних методів, до яких віднесено і резервний, здійснюється лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу, та виключно після процедури консультацій між органом доходів і зборів та декларантом, в ході яких декларант обґрунтовує неможливість застосування основного та наступних методів.
Відповідач за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару не визнав митну вартість, заявлену декларантом за основним методом - за ціною договору (контракту), та прийняв спірне рішення про коригування митної вартості товарів, визначивши митну вартість відповідно до статті 64 МК України за другорядним (резервним) методом.
В адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення митний орган повинен обґрунтувати та довести законність свого рішення. Таке рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару.
Отже, відповідач не довів наявність застережень, передбачених частинами 1, 2 статті 58 МК України, щодо неможливості визначення митної вартості за основним методом, зокрема непідтверджена позивачем документально відомості про митну вартість товару, а також не довів, що заявлені позивачем відомості про митну вартість товару є неповними та/або недостовірними.
За сталою та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 05.05.2022 у справі №2040/6019/18, від 10.06.2021 у справі №815/6854/17, від 14.07.2020 у справі №809/1734/16) навіть наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.
Відповідно до частини 3 статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Також, згідно частини 6 статті 53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Верховний Суд неодноразово наголошував на правовій позиції (постанови від 14.06.2022 у справі №809/257/17, від 05.05.2022 у справі №2040/6019/18, від 13.08.2020 у справі №815/3451/16), яка полягає у тому, що право митниці витребувати додаткові документи у декларанта з метою вчинення наступних дій, спрямованих на визначення дійсної митної вартості товарів, пов`язане з наявністю у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості декларантом. При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Таким чином, витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митного органу є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Як вбачається зі змісту оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів, підставою для їх прийняття стало встановлення відповідачем тієї обставини, що складові митної вартості достовірно документально не підтверджено, подано не всі документи для підтвердження митної вартості.
На підтвердження митної вартості товарів позивачем відповідачу надано необхідні документи.
Доводи відповідача про те, що при виконанні митних формальностей за спірною митною декларацією спрацювала форма контролю системи управління ризиками щодо необхідності здійснити посилений контроль правильності визначення митної вартості товарів, витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів, колегія суддів вважає такими, що не стосуються обставин, які мають виключне значення для коригування задекларованої позивачем митної вартості товару.
Спрацювання системи управління ризиками є підставою для контролюючого органу більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції і не може бути безумовною підставою для відмови в митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю. Різниця між митною вартістю товару, задекларованого особою, та митною вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, також не свідчить про заниження митної вартості декларантом і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товару до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.
Такий висновок щодо застосування норм статей 53, 57 МК Верховний Суд зробив у постанові від 19.02.2019 у справі № 805/2713/16-а.
Щодо того, що у платіжній інструкції № 7 від 15.05.2025 в гр.70 «Призначення платежу» зазначено посилання на проформу-інвойс від 28.04.2025 № NAS/022/2025-26 проте, вказаний документ до митного органу не надано та немає можливості ідентифікувати до оцінюваного товару.
Судом встановлено, що інвойс за номером № NAS/038/2025-26 від 21.05.2025 був наданий митниці під час митного оформлення документів 04.08.2025, про що свідчить Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100430/2025/000145.
Позивач, додатково, разом із Листом про надання додаткових документів за митною декларацією № 25UA100430585518U1 від 28.07.2025 (рішення №UA100430/2025/000020/1 від 04.08.2025) від 22.09.2025 надав Митниці копію проформи – інвойсу № NAS/022/2025-26 від 28.04.2025, яка зазначена у розділі «Призначення платежу» платіжної інструкції № 7.
Після подання проформи-інвойсу № NAS/022/2025-26 від 28.04.2025 митниця була зобов`язана оцінити, чи усунуто саме той сумнів, який вона сформулювала у рішенні № UA100430/2025/000020/1 від 04.08.2025 (відсутність проформи як підстави “неідентифікації”).
Щодо того, що надана CMR 3107005 від 31.07.2025 без штампа перевізника.
З матеріалів справи встановлено, що недоліки CMR № 3107005 від 31.07.2025 виправлені перевізником та належним чином оформлена CMR № 3107005 від 31.07.2025 направлена Митниці 22.09.2025 із Листом про надання додаткових документів за митною декларацією №25UA100430585518U1 від 28.07.2025 (рішення № UA100430/2025/000020/1 від 04.08.2025).
Щодо того, що п.2.1.2 договору 2302-2024 експедитор зобов`язаний укладати договори страхування вантажів. Страхові документи відсутні.
Верховний суд у постанові від 07.05.2020 у справі № 1.380.2019.001625 оцінюючи межі доказування та зміст вимог до документів, передбачений ст. 53 МКУ, навів норму ч. 2 ст. 53 МК України, відповідно до якої страхові документи подаються «якщо здійснювалося страхування».
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Отже, сама по собі наявність у договорі експедитора “обов`язку” укладати страхування не є тотожною встановленню факту, що страхування за цією конкретною партією було здійснено, а також не є доказом того, що конкретні витрати на страхування фактично понесені / підлягають додаванню до митної вартості.
Щодо того, що в інвойсі від 21.05.2025 NAS/038/2025-26і графи 20 митної декларації товар постачається в Україну на умовах поставки CFR- Constanta (RO). Надана довідка про транспортні витрати, але відповідно до положень наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» (далі – Наказ № 599), для підтвердження витрат на транспортування декларантом надаються : - рахунок-фактура, акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури.
Статтею 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» передбачено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.
Суд звертає увагу на той факт, що на підтвердження вартості доставки вантажу до митного кордону України та за даними Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100430/2025/000145 та разом із документами, наданими митниці разом із Листом б/н від 22.09.2025 про надання додаткових документів за митною декларацією № 25UA100430585518U1 від 28.07.2025 (рішення № UA100430/2025/000020/1 від 04.08.2025) було надано:
- Договір № 2302-2024 від 23.02.2024 про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення у контейнерах експортно-імпортних та транзитних вантажів, укладений між ПФ «АРТОН» та ТОВ «АСЛ ГРУП», згідно п. 1.1 якого Експедитор зобов`язується за відповідну плату та за рахунок Клієнта надати транспортно-експедиторські послуги з організації перевезення вантажів у великотонажних контейнерах морським, автомобільним, залізничним транспортом, а також додаткові послуги, необхідні для організації доставки вантажу.
Договір № 0305/2023 від 03.05.2023 на організацію перевезень автомобільним транспортом, укладений між ТОВ "АСЛ ГРУПП" (замовник) та ПРИВАТНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ ФІРМОЮ "МЕРИДІАН" (виконавець) за п. 1.1 якого Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується організувати за рахунок Замовника перевезення вантажів Замовника вантажним автомобільним транспортом на умовах, погоджених Сторонами;
- CMR № 3107005 від 31.07.2025, за якою ППФ «Мерідіан» здійснило перевезення вантажу в асортименті в розмірі 22000 кг., упакованого у коробки;
- Акт здачі приймання робіт № 221 від 04.08.2025 про те, що при доставці на митну територію України та до замовника – ПФ «АРТОН» контейнеру CGMU9406610 за коносаментом CSN0198530, були виконані наступні роботи (надані такі послуги):
1. Організація транспортно-експедиторських послуг та наземного транспортування в Україні - 8 352,88грн. (в т.ч. ПДВ – 1 392,15грн.)
2. Вантажно-розвантажувальні в порту Констанца - 28 566,85грн. (без ПДВ)
3. Організація послуг з митного оформлення у порту Констанца (Румунія) (оформлення Т1) – 21 440,16 грн. (без ПДВ)
4. Підключення до електромережі рефконтейнера в порту Констанца – 8 784,72 грн. (без ПДВ)
5. Демередж в порту Констанца – 10 023,46грн. (без ПДВ)
6. Наземне транспортування Констанца (Румунія) – Орлівка – 25 000,00 грн. (без ПДВ)
7. Наземне транспортування Орлівка - Харків – 37 646,60 грн. (в т.ч. ПДВ – 1 044,13грн.)
- Рахунок на оплату № 221 від 04.08.2025, виставлений експедитором – ТОВ «АСЛ ГРУП» за доставку на митну територію України контейнеру CGMU9406610 за коносаментом CSN0198530 на загальну суму 139814,67 грн.;
- платіжна інструкція кредитового переказу коштів № 2062 від 25.08.2025 на оплату послуг за договором, що сумарно охоплює Рахунок на оплату № 221 від 04.08.2025 та Рахунок на оплату № 221-01 від 04 серпня 2025 р., видані ТОВ «АСЛ ГРУП» щодо перевезення контейнеру CGMU9406610 за коносаментом CSN0198530
- Довідка про транспортні витрати № 78 від 04.08.2025, згідно якої вартість витрат з перевезення контейнеру CGMU9406610 - коносамент CSN0198530, який прибув на т/х CMA CGM OSAKA (0BMPTS1MA) складають:
1. Організація транспортно-експедиторських послуг та наземного транспортування в Україні - 8 352,88грн. (в т.ч. ПДВ – 1 392,15грн.)
2. Вантажно-розвантажувальні в порту Констанца - 28 566,85грн. (без ПДВ)
3. Організація послуг з митного оформлення у порту Констанца (Румунія) (оформлення Т1) – 21 440,16 грн. (без ПДВ)
4. Підключення до електромережі рефконтейнера в порту Констанца – 8 784,72 грн. (без ПДВ)
5. Демередж в порту Констанца – 10 023,46грн. (без ПДВ)
6. Наземне транспортування Констанца (Румунія) – Орлівка – 25 000,00 грн. (без ПДВ)
7. Наземне транспортування Орлівка - Харків – 37 646,60 грн. (в т.ч. ПДВ – 1 044,13грн.)
Суд зазначає, що за висновками Верховного Суду, сформованими у постанові від 31 травня 2019 року у справі № 804/16553/14, якщо закон не визначає доказ (докази), винятково яким (-ми) має підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими має підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про
транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Отже, на підставі документів, поданих позивачем з митною декларацією, відповідач мав змогу визначити вартість транспортної складової та ідентифікувати її як таку, що відноситься до конкретної поставки.
З огляду на зазначене твердження митного органу стосовно того, що надані позивачем (декларантом) разом з МД документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, є спростованими та не знайшли свого підтвердження.
Відповідно до положень статті VII ГАТТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на «дійсній вартості» імпортованого товару. Під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується для продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Відповідно до Пункту 2 Приміток та Додаткових положень до статті VII ГАТТ сумісним зі статтею VII було б припущення, що «дійсна вартість» може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь-які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими «дійсної вартості», а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни. Отже, надані до митного оформлення документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей що підтверджують числові значення складових митної вартості, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Тому, відповідно до статті 58 МК України з поданих документів неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів. Тому відповідно до ч. 2 cт. 58 МК України з поданих документів неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів. З метою з`ясування питання щодо повноти та достовірності поданої інформації про ціну товару та всіх складових митної вартості відповідно до частин 2, 3 cт. 53, cт. 54 МКУ повідомляємо про необхідність надання наступних додаткових документів протягом 10 календарних для підтвердження заявленої митної вартості товарів (за наявності): - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - транспортні перевізні документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів). - рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); - договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; - копію митної декларації країни відправлення із врахуванням cт. 254 МКУ; - виписку з бухгалтерської документації (видаткові накладні, калькуляцію, тощо); - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару (прайс-лист виробника складений відповідно до міжнародних вимог (довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців, - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, - інші наявні в підприємства документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів.
Посилання та використання норм ст. VII ГАТТ в даному випадку судом не приймається, як належне обґрунтування правової позиції, оскільки здорова конкуренція передбачає тенденцію до пошуку найдешевших пропозицій на подібні або аналогічні товари.
Крім того в Примітках та Додаткових положеннях до статті VII ГАТТ чітко вказано, що вартість імпортованого товару може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, що сплачена або підлягає сплаті, крім того будь-які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими «дійсної вартості», а також будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни. Таким чином, якшо додаткових витрат, окрім транспортувальних, немає - то процедура визначення та перевірки митної вартості базується на складових по фактурній вартості та транспортній вартості і саме така вартість є «дійсною».
Декларант за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої митної вартості. Повідомлення направлене також на виконання вимог cт. 57 МК України. Наголошуємо про право митного органу щодо потреби в уточненні будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей митної оцінки, визначене статтею 17 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року, яка є невід`ємною частиною Угоди про заснування Світової організації торгівлі».
Судом встановлено, що до митного органу позивач надав на підтвердження заявленої у митній декларації № UA100430/2025/000020/1 від 04.08.2025 митної вартості товару, разом з декларацією позивачем до митного органу, подані такі документи:
- Сертифікат якості (Certificate of quality) — сертифікат якості б/н від 21.05.2025,
- Рахунок-фактура (Commercial invoice) — № NAS/038/2025-26 від 21.05.2025,
- Коносамент (Bill of lading) — № CSN0198530 від 26.05.2025,
- Автотранспортна накладна (Road consignment note) — № 3107005 від 31.07.2025,
- Сертифікат про походження товару (Certificate of origin) — №FIEO/2025/016/0406561A/0002935 від 29.05.2025,
- Акт про проведення огляду (переогляду) товарів — №UA500420/2025/001423 від 02.08.2025,
- Банківський платіжний документ, що стосується товару — № 14 від 29.07.2025,
- Банківський платіжний документ, що стосується товару — № 7 від 15.05.2025,
- Документ, що підтверджує вартість перевезення товару — № 78 від 04.08.2025,
- Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу — № 2804 від 28.04.2025,
- Договір про надання послуг митного брокера — № 25-08-22 від 25.08.2022,
- Договір (контракт) про перевезення — № 2302-2024 від 23.02.2024,
- Інформація про позитивні результати державних видів контролю (принцип «єдиного вікна») - ідентифікатор справи № 13195034 від 04.08.2025,
- Митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів — №25UA100430585732U0 від 04.08.2025.
Крім того, позивач надав відповідачу додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості товару, зокрема:
1. Договір №0305/2023 на організацію превезень автомобільним транспортом від 03.05.2023,
2. Рахунок на оплату № 221 від 04 серпня 2025 р.,
3. Рахунок на оплату № 221-01 від 04 серпня 2025 р.,
4. АКТ здачі-приймання робіт (надання послуг) № 221 від 04 серпня 2025 р.,
5. АКТ здачі-приймання робіт (надання послуг) № 221-01 від 04 серпня 2025 р.,
6. Платіжна інструкція кредитового переказу коштів № 2062 від 25.08.2025,
7. PROFORMA INVOICE NAS/022/2025-26 DD 28.04.2025,
8. CMR 3107005 31 07 25.
Суд зазначає, що досліджені документи, які також були подані позивачем до митного органу, повністю підтверджують митну вартість товару, задекларовану за основним методом.
Суд зазначає, що Митниця не надала доказів на підтвердження обставин, що позивачем у митних деклараціях було зазначено не всі складові числового значення задекларованої митної вартості, неправильно здійснено розрахунок, внесено недостовірні або неточні відомості, або у наданих документах містяться розбіжності, ознаки підробки або не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів.
Позивач надав необхідні та достатні документи для підтвердження задекларованої митної вартості, проте митний орган не навів переконливих аргументів, що надані документи не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена за товар, та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не довів наявність підстав для коригування митної вартості із застосуванням другорядного (резервного) методу визначення митної вартості.
Положеннями ч. 1 та 2 ст. 256 МК України визначено, що відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.
У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.
Відповідно до ч. 9-10 ст1 264 МК України митний орган не має права відмовити у прийнятті митної декларації, якщо виконано всі умови, встановлені цим Кодексом.
Відмова митного органу у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта.
Стаття 24 МК України гарантує кожній особі право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.
Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).
Таким чином, суд дійшов висновку про визнання протиправним та скасувати рішення Київської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості № UA100430/2025/000020/1 від 04.08.2025.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі v. Finland від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Ruiz Torija v. Spain від 09.12.1994, статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до положень статті 139 КАС України.
Керуючись ст.ст.19,139,229,241-247,250,255,293,295,297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Приватної фірми "Артон" (61030, м. Харків, проїзд Верещаківський, буд. 38-А, код ЄДРПОУ 30359284) до Київської митниці Державної митної служби України (03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд. 38-А, код ЄДРПОУ 43997555) про визнання протиправним та скасування рішення – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Державної митної служби України (03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд. 38-А, код ЄДРПОУ 43997555) про коригування митної вартості № UA100430/2025/000020/1 від 04.08.2025.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Державної митної служби України (03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд. 38-А, код ЄДРПОУ 43997555) на користь Приватної фірми "Артон" (61030, м. Харків, проїзд Верещаківський, буд. 38-А, код ЄДРПОУ 30359284) сплачений судовий збір у розмірі 2 662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 копійок).
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 02 квітня 2026 року.

Суддя Н.А. Полях