Справа №584/236/25 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Данік Я. І.	
Номер провадження 33/816/1058/26 	Суддя-доповідач Косолап М. М. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Косолап М.М., за участю секретаря судового засідання – Баришевої А.І., захисника – Коваленко Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності на постанову судді Путивльського районного суду Сумської області від 13.02.2026, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП,
у с т а н о в и л а:
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Постановою судді Путивльського районного суду Сумської області від 13.02.2026 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 665 грн. 60 коп. (шістсот шістдесят п`ять гривень шістдесят копійок) судового збору.
Судом установлено, що ОСОБА_1 03.03.2025 об 20 год. 39 хв. біля будинку №78 по вул. Кролевецька, 78 у м. Путивль Сумської області керував автомобілем «Renault Megane», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, встановленого відповідно до показів приладу «Drager», чим порушив п.2.9а Правил дорожнього руху та скоїв правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погодившись з постановою судді Путивльського районного суду Сумської області від 13.02.2026, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою і просив її скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що постанова незаконна та обґрунтована, ухвалена з порушенням норм процесуального права, не відповідає фактичним обставинам справи. Суд першої інстанції допустив спрощений підхід при розгляді справи, не з`ясував обставини справи, розглянувши поверхнево, обрав обвинувальну позицію відносно нього, не встановив фактичні обставини справи, пославшись лише на обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, обґрунтував вину на формально перелічених документах.
Позиція учасників апеляційного розгляду.
У судовому захисник Коваленко Т.В. підтримала доводи апеляційної скарги та просила задовольнити подані нею клопотання про призначення покарання з урахуванням принципу індивідуалізації, про закриття справи на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП, про визнання доданих до справи відеозаписів недопустимими та недостовірними доказами, про визнання результатів огляду недійсними. Не заперечувала проти розгляду апеляційної скарги за відсутності ОСОБА_2 .
ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце апеляційного розгляду, не повідомив суд про причини свого неприбуття, що відповідно до частини 6 статті 294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.
Мотиви суду.
Вислухавши захисника, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя дійшла наступного висновку. 
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП).
Відповідно до частини 1 статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП (частина 2 статті 251 КУпАП).
Висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП ґрунтується на фактичних даних досліджених доказів: копії рапорту помічника чергового ВП №2 (м.Путивль) Клиндуха М.М. від 03.03.2025 про надходження повідомлення про те, що було зупинено автомобіль Renault Megane», реєстраційний номер НОМЕР_1 , за кермом якого був ОСОБА_1 , який мав ознаки алкогольного сп`яніння (а.с.2), квитанції приладу «Drager», відповідно до якого при перевірці ОСОБА_1 тест показав 2,08% (а.с.4), акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3); відеозапису, долученого до протоколу, на якому зафіксовано, що ОСОБА_1 не заперечував, що керував транспортним засобом у стані сп`яніння, погодився на проходження огляду на місці, під час проведення працівником поліції було продемонстровано цілісність упаковки трубки і після її вставлення до газоаналізатора проведено контрольний забір повітря, результат якого – 0,0 – продемонстровано ОСОБА_1 , а після видиху останнього – 2,08 проміле, що також було продемонстровано останньому, з чим він погодився і не вимагав проходження огляду на стан сп`яніння у найближчому лікувальному закладі.
На підставі вказаних доказів, які є належними, допустимими, достовірними та достатніми для ухвалення відповідного рішення, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшов висновку, що водій ОСОБА_1 03.03.2025 о 20 год. 39 хв. біля будинку №78 по вул. Кролевецька у м. Путивль Сумської області керував автомобілем «Renault Megane», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.
З такими висновками погоджується і апеляційний суд, виходячи з наступного.
Частина 1 статті 130 КУпАП, зокрема, передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до Закону України «Про дорожній рух» єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою КМУ від 10.10.2001 №1306.
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9 Правил дорожнього руху).
Пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Покладені в основу постанови докази безпосередньо досліджені судом, їм надано належну оцінку та встановлено фактичні обставини, передбачені статтею 280 КУпАП, що було вчинено адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП і що ОСОБА_1 винний у його вчинені та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Наведене спростовує доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції допустив спрощений підхід та не з`ясував обставини справи при розгляді справи про адміністративне правопорушення. 
Щодо клопотань захисника про визнання результатів огляду недійсними.
Апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення клопотання захисника про визнання огляду недійсним, з огляду на наступне. 
Твердження захисника про те, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував спростовуються відеозаписами, які долученні до протоколу про адміністративне правопорушення відповідно до частини 2 статті 266 КУпАП, на яких зафіксовано рух транспортного засобу «Renault Megane», реєстраційний номер НОМЕР_1 , його зупинку на вимогу працівників поліції, ОСОБА_1 підтвердив керування транспортним засобом, вказавши, що приїхав випити каву та, що не треба було їхати, оскільки в першій половині дня вживав алкоголь.
Згідно з вимогами частин 2-3 статті 266 КУпАП та пункту 6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 (далі – Інструкція № 1452/735) огляд на стан сп`яніння проводиться:
1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність) (далі - спеціальні технічні засоби);
2) лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (частина 3 статті 266 КУпАП).
Згідно з пунктами 2,3 Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові (пункт 7 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735).
Після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 у останнього поліцейським виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, запропоновано пройти огляд. 
На досліджених відеозаписах, які долученні до протоколу про адміністративне правопорушення відповідно до частини 2 статті 266 КУпАП, зафіксовано зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 03.03.2025 о 20 год 39 хв по вул. Кролевецька, 78 у м. Путивль Сумської області. Під час перевірки документів у працівника поліції виникла підозра, що водій перебуває в стані алкогольного сп?яніння, тому йому запропоновано пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного засобу, останній погодився. Результат огляду ОСОБА_1 з використанням спеціального технічного засобу Drager Alcotest 6820 становив 2,08 проміле, останній погодився з результатом.
У відповідній графі Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та роздруківки результату приладу Drager Alcotest 6820 ОСОБА_1 поставив свій підпис, заперечень щодо процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного працівниками поліції на місці зупинки транспортного засобу, не висловлював.
Вказані факти підтверджують дотримання працівниками поліції процедури огляду на стан сп`яніння, а твердження щодо не направлення водія в медичний заклад для проведення огляду за встановлених обставин є необґрунтованими.
Крім того, твердження захисника про порушення герметичності пакування мундштука спростовуються відеозаписами на яких зафіксовано, що працівники поліції продемонстрували ОСОБА_1 герметично запакований мундштук, останній претензій щодо пакування не висловлював та погодився пройти огляд.
Відповідно до частини 1 статті 15 КУпАП військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За порушення, зокрема, правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, зазначені особи несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
Згідно зі статтею 266-1 КУпАП військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів правдиться огляд, зокрема військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин (частина 2 статті 266-1 КУпАП).
Посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів проводиться огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях (частина 3 статті 266-1 КУпАП). 
З протоколу про адміністративне правопорушення від 03.03.2025 серії ЕПР1 №261468 та доданого відеозапису, встановлено, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 зупинений по АДРЕСА_2 , тобто поза межами території будь-якої військової частини. 
ОСОБА_1 зазначив поліцейським, що є військовослужбовцем та приїхав на пару днів до сім`ї, матеріали справи про адміністративне правопорушення також не містять доказів, того що 03.03.2025 о 20 год 39 хв він виконував обов`язки військової служби, у розумінні частини 4 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» 
Оскільки матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів того, що на момент зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 безпосередньо знаходився при виконанні своїх службових обов`язків, як військовослужбовець ЗСУ, а тому підлягав огляду, відповідно до положень статті 266 КУпАП, як особа, яка керувала транспортним засобом, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. За встановлених обставин, відсутні підстави для визнання огляду ОСОБА_1 недійсним.
Доводи щодо не роз`яснення права пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я спростовуються матеріалами справи.
Підстави ставити під сумнів результат огляду ОСОБА_1 у суду відсутні. Відтак апеляційний суд залишає вказане клопотання захисника без задоволення. 
Щодо клопотання захисника про визнання доданих до справи відеозаписів недопустимими та недостовірними доказами.
Відеозаписи долученні до протоколу про адміністративне правопорушення поліцейськими, які зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 та складали адміністративний матеріал. Інформація зафіксована на відеозаписах узгоджується з іншими доказами, які суд першої інстанції поклав в основу постанови. Відомості про те, що відеофіксація здійснювалась за допомогою недозволенного технічного засобу, чи з порушенням вимог закону в матеріалах справи відсутні.
Відповідно до статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.
Порядок реалізації цих положень врегульовано Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 № 1026, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 за № 28/32999 (далі Інструкція №1026), за змістом пунктів 5,6,8 розділу II включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища. Після прибуття до місця постійної дислокації портативний відеореєстратор або карта пам`яті передається відповідальній особі, яка забезпечує, зокрема експорт інформації під час під`єднання до док-станції в автоматичному режимі або в інший спосіб, визначений виробником такого відеореєстратора.
Вивантаження відеозаписів з карт пам`яті портативних відеореєстраторів на сервер зберігання відеозаписів здійснюється шляхом приєднання карти пам`яті до спеціального обладнання в автоматичному режимі за допомогою спеціального програмного забезпечення або в інший спосіб, визначений виробником до такого сервера. Відеозаписи працівникам органу, підрозділу поліції видаються в тому вигляді, в якому вони були збережені на док-станції,- без коригування (пункти 1,9 розділу VIІI Інструкції №1026).
У протоколі відображено про фіксацію викладених у ньому обставин на технічний засіб відеозапису Tescar BC1, вказано додатком відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, які мають єдиний номер 5202140_000000, вказано дату та час здійснення відеофіксації, що свідчить про їх створення одним засобом відеофіксації та відсутність ознак стороннього втручання. Будь-яких об`єктивних даних про зміну, монтаж чи спотворення відеозапису матеріали справи не містять, а тому підстави сумніватися в достовірності такого доказу відсутні.
Крім того, захисник посилалася на розбіжності у фіксації часу вчинення правопорушення. Зокрема, відповідно до протоколу, ОСОБА_1 було зупинено о 20 год 39 хв, водночас відеозапис з нагрудних камер поліцейських розпочинається лише о 20 год 43 хв. Разом із тим, апеляційний суд зазначає, що відеозапис з автомобільного реєстратора підтверджує, що зупинка транспортного засобу фактично була здійснена о 20 год 39 хв, відео з нагрудних камер починається безпосередньо з моменту розмови поліцейського з ОСОБА_1 та не містить фіксації часу зупинки транспортного засобу.
За наведеного відсутні підстави для задоволення клопотання захисника про визнання відеозаписів недопустимими та недостовірними доказами.
Щодо клопотання захисника про призначення більш м`якого стягнення.
Відсутні підстави для задоволення клопотання захисника про призначення більш м`якого стягнення з огляду на наступне. 
За приписами частини 1 статті 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.
Відповідно до положень статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (стаття 23 КУпАП).
При застосуванні адміністративного стягнення до ОСОБА_1 наведені положення судом першої інстанції дотримані. 
Санкція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
Додаткове адміністративне стягнення, передбачене санкцією статті - позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами передбачено як обов`язкове стягнення, його застосування не віднесено до судової дискреції (судового розсуду), а тому підлягає обов`язковому застосуванню.
Стягнення до ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення накладено відповідно до вимог статті 33 КУпАП у межах, установлених частиною 1 статті 130 КУпАП, враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан. Обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, визначенні у статтях 34, 35 КУпАП суддею першої інстанції не встановлені.
Статус військовослужбовця та необхідність права керування для виконання бойових завдань не є підставою для не застосування додаткового стягнення до ОСОБА_1 , передбаченого санкцією частини 1 статті 130 КУпАП - позбавлення права керування транспортними засобами.
Щодо клопотання захисника про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Згідно пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Відповідно до частини 6 статті 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.
Адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП, вчинене ОСОБА_1 03.03.2025, суд першої інстанції розглянув справу про адміністративне правопорушення 13.02.2026 та наклав на останнього адміністративне стягнення в межах річного строку, встановленого частиною 6 статті 38 КУпАП.
Клопотання захисника про закриття провадження у справі з урахуванням норм кримінального законодавства не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки підстави закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення врегульовані статтею 247 КУпАП.
Не набрання постановою судді у справах про адміністративне правопорушення законної сили на момент спливу строку, передбаченого частиною 6 статті 38 КУпАП, не є підставою для скасування постанови та закриття провадження по справі.
Розглянувши апеляційну скаргу в межах її доводів, суддя апеляційного суду дійшла висновку, що вона є необґрунтованою і задоволенню не підлягає, суддя суду першої інстанції розглянула справу на підставі доказів зібраних особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, надавши їм відповідну оцінку, визнавши їх достатніми у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП. 
Під час розгляду справи не було встановлено неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення статей 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому на підставі пункту 1 частини 7 статі 294 КУпАП вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, без задоволення.
Керуючись статтею 294 КУпАП,
п о с т а н о в и л а:
Постанову судді Путивльського районного суду Сумської області від 13.02.2026 відносно ОСОБА_1 – залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю постанову - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Сумського апеляційного суду	Косолап М. М.