Справа № 127/11987/25
Провадження № 2/127/2312/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року	місто Вінниця	

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді Бойко В.М.,
при секретарі Іщенко А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб в місті Вінниці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 
Свої вимоги мотивувало тим що 30.09.2018 року, між ТОВ «ФК «Дінеро» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії №L5343839. 
Первісний кредитор виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідача кошти, в свою чергу позичальник не виконав умови кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 15 344,00 грн., з яких: 7 000,00 грн. - тіло кредиту, 1 344,00 грн. - заборгованість за відсотками користування кредитом, 3 500,00 грн. - штраф, 3 500,00 грн. комісія.
06.11.2018 року між ТОВ «ФК «Дінеро» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» укладений договір відступлення права вимоги № 06112018-DG, на підставі чого відбулось відступлення права вимоги, в тому числі за договором кредитної лінії №L5343839.
25.07.2024 на загальних зборах учасників ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (ЄДРПОУ 38750239) протоколом № 1706 було вирішено змінити найменування ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на ТОВ «ВІН ФІНАНС» (ЄДРПОУ 38750239).
Станом на дату укладення договору №06112018-DG від 06.11.2018 відступлення права вимоги, сума заборгованості відповідача перед новим кредитором - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» за кредитним договором становила 15344,00 грн. В період з 06.11.2018 року по 11.04.2025 року по кредитному договору №L5343839 від 30.09.2018 року надходження коштів на користь ТОВ «ВІН ФІНАНС» в рахунок погашення заборгованості за кредитом - 0,00 грн.
Заборгованість відповідача за кредитним договором №L5343839 від 30.09.2018 року - 15 344,00 грн. Сума збитків з урахуванням 3% річних - 1 379,70 грн. Сума збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань - 6 337,14 грн. Разом заборгованість становить - 23 060,84 грн.
Оскільки відповідач зобов`язання добровільно не виконує, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Також, позивач просить суд у зв`язку з дією обмежень карантинного характеру та введенням воєнного стану на території країни поновити строк позовної давності для подання позову.
Ухвалою від 01.05.2025 року призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено розгляд справи по суті. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.
10.09.2025 року на адресу надійшло клопотання про витребування доказів, а саме витребувати у АТ «ТАСКОМБАНК» (код ЄДР 09806443, м Київ,01032, вул. С.Петлюри, 30, засоби звязку info@tascombank.com.ua . 044 393 25 90) інформацію ) інформацію чи є номер телефону НОМЕР_1 фінансовим номером телефону за рахунком що належить гр. ОСОБА_1 . (РНОКПП НОМЕР_2 ) - Витребувати у АТ «ТАСКОМБАНК» (код ЄДР 09806443, м Київ,01032, вул. С.Петлюри, 30, засоби звязку info@tascombank.com.ua . 044 393 25 90) інформацію ) інформацію інформацію перерахування у загальній сумі 7000 грн. на рахунок що належить гр. ОСОБА_1 . (РНОКПП НОМЕР_2 ) через транзакцію: 30.09.2018 - 5500 грн, 03.10.2018 - 1500 грн.
Ухвалою суду від 23.10.2025 року було задоволено клопотання про витребування доказів.
17.11.2025 року на адресу суду надійшли витребувані документи, з яких вбачається що в АТ «ТАСКОМБАНК» станом на 30.10.2025, відсутня інформація про ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), відповідно, рахунки в АТ «ТАСКОМБАНК» на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) не відкривались, банківські платіжні картки не видавались. Зазначений в резолютивній частині Ухвали номер телефону НОМЕР_1 клієнтам АТ «ТАСКОМБАНК» не належить.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви зазначено про розгляд справи у його відсутність.
Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви про відкладення або розгляд справи у його відсутність не подавав.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.
Судом встановлено, що 30.09.2018 року між ТОВ «ФК «Дінеро» та ОСОБА_1 укладено електронний договір кредитної лінії (короткостроковий кредит) № L5343839. 
Вказаним договором передбачені такі умови: ліміт кредитної лінії 5 500,00 грн; сума кредиту 5 500,00 грн; відсоткова ставка, в день для початково зазначеної тривалості кредиту 0,65 %; комісія за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку з простроченою заборгованістю в день: 82,5 грн; потенційний ліміт кредитної лінії 20 000,00 грн; надана сума кредиту 5 500,00 грн; загальна сума кредиту 6 573,00 грн; реальна річна відсоткова ставка 234,00%; дата повного погашення 30.10.2018; штраф, якщо є 50%. (а.с.22).
Окрім того, 03.10.2018, між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до Спеціальних умов для короткострокового кредиту Договору кредитної лінії № AG0099307.(а.с.17).
Із копії паспортів споживчого кредиту вбачається, що ОСОБА_1 , підписавши їх, підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування, орієнтовну загальну вартість кредитів, надану виходячи із обраних ним умов кредитування.
До матеріалів справи долучено загальні умови договору кредитної лінії, в яких зазначалася загальна інформація про умови кредитування в залежності від виду кредиту, і паспорти споживчого кредиту, загальні умови договору кредитної лінії, спеціальні умови для короткострокового кредиту, додаткові угоди до спеціальних умов для короткострокового кредиту.
Із довідки про ідентифікацію, надану ТОВ «Дінеро» вбачається, що ОСОБА_1 уклав із ТОВ «Дінеро» кредитний договір № AG 0099307 (номер договору в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця L5343839) на суму 7 000,00 грн строком на 30 днів, отримавши: 30.09.2018 року, 5 500,00 грн. кредиту зі сплатою 234,00 % річних, 03.10.2018 року, 1 500,00 грн. кредиту зі сплатою 241,07 % річних. Прийняття та підтвердження умов договору, додаткових угод, їх підписання позичальником здійснено шляхом використання електронного підпису одноразового ідентифікатора (otp-пароль), а саме 681780, 205903 відповідно.(а.с.10).
Відповідно до виписки з рахунку станом на 11.02.2019 наданих ТОВ «Дінеро» заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором (кредитною лінією) № AG 0099307 (L5343839) від 30.09.2018 за період з 30.09.2018 по 11.02.2019 складає 15 344,00 грн., з яких: 7 000,00 грн. - тіло кредиту, 1 344,00 грн. - заборгованість за процентами для початково зазначеної тривалості, 3 500,00 грн. - нараховані штраф/пеня, 3 500,00 грн. - комісія за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку з простроченою заборгованістю. (а.с.26-27).
З витребуваних документів з АТ «ТАСКОМБАНК», встановлено, що станом на 30.10.2025, у АТ «ТАСКОМБАНК» відсутня інформація про ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), відповідно, рахунки в АТ «ТАСКОМБАНК» на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) не відкривались, банківські платіжні картки не видавались. Зазначений в резолютивній частині ухвали номер телефону НОМЕР_1 клієнтам АТ «ТАСКОМБАНК» не належить.(а.с.76).
Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
При цьому, частиною 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Згідно із ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» (в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч. 1 ст. 5, ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа, як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувана електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
06.11.2018 між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір відступлення права вимоги №06112018-DG, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги в тому числі за договором кредитної лінії №L5343839 за яким ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» набуло прав кредитора відносно відповідача. 
Станом на дату укладення договору №06112018-DG від 06.11.2018 відступлення права вимоги, сума заборгованості Відповідача перед новим кредитором - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» за кредитним договором становила 15 344,00 грн.
В період з 06.11.2018 року по 11.04.2025 року по кредитному договору №L5343839 від 30.09.2018 року надходження коштів на користь ТОВ «ВІН ФІНАНС» в рахунок погашення заборгованості за кредитом - 0,00 грн.
Відповідно до ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
В силу ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Під час вирішення питання розподілу тягаря доведення судом підлягають до застосування правила частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, згідно з якими кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З урахуванням наведеного, встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд був зобов`язаний власні процесуальні дії належним чином обґрунтувати (мотивувати), враховуючи при цьому, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Процес доведення полягає в обґрунтуванні того, що певні дії або події неодмінно мають своїми наслідками настання інших дій або подій, при цьому обставини вважатимуться встановленими за умови, що настання таких наслідків не є вірогідним, а є обов`язковим за таких обставин та за таких умов.
Згідно із частиною другою статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
У постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18 вказано, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Суд зауважує, що позивачем не надано доказів видачі відповідачу спірних кредитних коштів у сумі 7 000,00 грн, а саме первинних бухгалтерських документів (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, виписки по рахунку та інше). В матеріалах справи взагалі відсутні докази того, яким чином кредитні кошти були надані позичальнику (відсутня інформації щодо наявності банківської картки, на яку міг бути виконаний переказ чи інформації щодо зарахування цих коштів на належний йому банківський рахунок) на виконання умов договору, що позбавляє суд можливості оцінити докази на підтвердження заявлених позовних вимог.
Крім того, як вбачається з витребуваних документів з АТ «ТАСКОМБАНК», станом на 30.10.2025, у АТ «ТАСКОМБАНК» відсутня інформація про ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), відповідно, рахунки в АТ «ТАСКОМБАНК» на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) не відкривались, банківські платіжні картки не видавались. Зазначений в резолютивній частині ухвали номер телефону НОМЕР_1 клієнтам АТ «ТАСКОМБАНК» не належить.
Отже, надані позивачем розрахунок заборгованості та витяг з реєстру боржників не є доказом розміру боргу, який позивач просить стягнути, оскільки позивачем не доведено отримання кредитних коштів відповідачем, а також розмір і складові дійсної заборгованості за вказаним кредитним договором.
Відтак, суд вважає, що з наданих позивачем доказів неможливо встановити факт як виникнення кредитних зобов`язань між сторонами справи, так і отримання відповідачем кредитних коштів, тому поданий ТОВ «Він Фінанс» позов не підлягає задоволенню.
Суд не розглядає питання позовної давності, оскільки суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц).
Враховуючи, що судом прийнято рішення про відмову в задоволенні в позові, то відповідно не підлягають задоволенню вимоги про стягнення із відповідача понесених позивачем судових витрати.
Також суд зауважує, що суд ухвалював рішення за відсутності учасників справи. Відповідно до положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
На відповідне застосування вказаних положень також звернула увагу Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 5 вересня 2022 року в справі №1519/2-5034/11.
Керуючись ст.ст. 526, 625, 629, 634, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10-13, 76-81, 89, 141, 247, 263-265, 273-279, 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасники справи
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС», код ЄДРПОУ 38750239, місцезнаходження: вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського буд. 8, м. Київ;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 09.02.2026.

Суддя: