ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2026 року	справа № 380/7047/25 м.Львів	
Львівський окружний адміністративний суд, суддя Гавдик З.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу №380/7047/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сікер» до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості,-

в с т а н о в и в:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Сікер» звернулось до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом до Львівської митниці, в якому просило:
- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/900163/2 від 21.03.2025;
- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/900168/2 від 24.03.2025.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.10.2022 між позивачем, як покупцем та компанією ZHEJIANG LINGSHA TECHNOLOGY CO.,LTD (постачальник, продавець) укладено зовнішньоекономічний Контракт №TTC2208136, відповідно до якого продавець продає, а покупець купує в асортименті товар.
1) Згідно Рахунку-фактури (інвойсу) №TTC2408225-1 від 09.01.2025 р. покупець придбав у продавця товар, загальною вартістю 26 061,00 доларів США.
Позивач з метою митного оформлення вказаного товару 21.03.2025 р. подав до Львівської митниці електронну митну декларацію №25UA209170024061U5 разом із товаросупровідними документами, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначеними у графі 31 митної декларації (тов. 1 – батути в комплекті в розібраному вигляді).
За наслідками опрацювання наданих документів Львівська митниця надіслала повідомлення декларанту щодо надання додаткових документів, які б підтверджували визначену митну вартість товару.
У свою чергу Декларант просив визнати та погодити митну вартість на основі поданих документів та на вимогу надав наступні документи: - прайс-лист; - інтернет пропозиція.
Львівською митницею було прийняте Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/900163/2 від 21.03.2025 року.
У зв`язку з незгодою із прийнятим рішенням про коригування митної вартості, декларантом у порядку статті 55 Митного кодексу України була подана митна декларація №25UA209170024326U4, яка 21.03.2025 року була оформлена Львівською митницею у митному відношенні. Сума донарахованих митних платежів за даною митною декларацією становить 430 202,7 гривень.
2) Згідно Рахунку-фактури (інвойсу) №TTC2408225-2 від 09.01.2025 р. покупець придбав у продавця товар, загальною вартістю 23 786,00 доларів США.
Позивач з метою митного оформлення вказаного товару подав до Львівської митниці електронну митну декларацію №25UA209170024737U7 разом із товаросупровідними документами, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначеними у графі 31 митної декларації (тов. 1 – батути в комплекті в розібраному вигляді).
За наслідками опрацювання наданих документів Львівська митниця надіслала повідомлення декларанту щодо надання додаткових документів, які б підтверджували визначену митну вартість товару.
Декларант просив визнати та погодити митну вартість на основі поданих документів та на вимогу надав наступні документи: - прайс-лист; - інтернет пропозиція.
Львівською митницею було прийняте Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/900168/2 від 24.03.2025 року.
У зв`язку з незгодою із прийнятим рішенням про коригування митної вартості, декларантом у порядку статті 55 Митного кодексу України була подана митна декларація №25UA209170025171U0, яка 24.03.2025 року була оформлена Львівською митницею у митному відношенні. Сума донарахованих митних платежів за даною митною декларацією становить 392784,53 гривень.
Позивач вважає, що в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості не зазначено, які в поданих до митного контролю документах містяться розбіжності, що мають вплив на правильність визначення митної вартості, які ознаки підробки наявні у цих документах, і з чого це вбачається та яких відомостей не міститься у документах, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Більше того, у попередні періоди відповідачем вже приймались рішення про коригування митної вартості, які були визнані судом протиправними, на думку позивача такі рішення суду є преюдиційними. Відтак вважає оскаржувані рішення митного органу протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Відповідач проти позову заперечив, з підстав, що Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих позивачем документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. Наведені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару.
Відповідач зазначає, що у нього були всі підстави для того, щоб витребувати додаткові документи, оскільки митна вартість не могла бути визначена за ціною договору, тому що під час розгляду первинних документів встановлено ряд розбіжностей, які зазначені в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів.
Позивачем подано відповідь на відзив, у якій зазначено, що твердження митного органу про документально непідтверджені транспортні витрати не відповідає дійсності, оскільки сума транспортних витрат обґрунтована на підставі наданих рахунків-фактур та довідок. Таким чином, безпідставним є зауваження митниці про неможливість обчислення цих сум шляхом додавання сум, зазначених у відповідних документах. 
Позивач спростовує заперечення відповідача про недостатність доказової сили рахунків-фактур та довідок щодо підтвердження складових митної вартості. Позивач також заперечив твердження про відсутність належних банківських платіжних документів, що підтверджують оплату за товар. 
Крім цього, позивач дослідив надані відповідачем митні декларації, що слугували джерелами інформації для прийняття рішень про коригування митної вартості товарів, та виявив розбіжності щодо невідповідності умов поставки товару, а також те, що піднімаючи митну вартість на задекларований позивачем товар, митниця скористалась не митними деклараціями, де суб`єкти ЗЕД декларували товар за ціною угоди, а деклараціями, по якій митниця корегувала митну вартість.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді від 11 квітня 2025 року у даній справі відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.
Судом встановлені наступні обставини:
21.03.2025 Львівською митницею прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/900163/2 з наступних причин:
« 33. Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості.
В рамках реалізації положень статей 52,53,54,55,58,335 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI (далі-МКУ), за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин: подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар; надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. За результатами проведеного опрацювання встановлено: 
- Поставка товару здійснюється на підставі Контракту №ТТС2208136 від 26.10.2022, що укладений між ZHEJIANG LINGSHA TECHNOLOGY CO., LTD, CHINA (Продавець) та ТОВ «СІКЕР» (Покупець) (надалі Контракт ЗЕД). Частиною 1 ст. 6 ЗУ «Про зовнішньоекономічну діяльність», суб`єкти, які є сторонами зовнішньоекономічного договору (контракту), мають бути здатними до укладення договору (контракту) відповідно до цього та інших законів України та/або законну місця укладення договору (контракту). Однак, контракт в своєму тексті не містить жодної інформації про особу підписанта з боку Продавця, що в принципі унеможливлює з`ясування його повноважень та здатності до підписання договору. Загалом, при детальнішому вивченні можна дійти висновку, що контракт в принципі не підписаний ніким з боку Продавця, а містить лише відтиск штампу з імітацією рукописних ієрогліфів. Повністю ідентичний штамп ми можемо побачити на інших документах інвойсі, проформі, пакувальному листі. Натомість, лише поданий сертифікат походження та додаток до контракту містить печатку підприємства ZHEJIANG LINGSHA TECHNOLOGY CO., LTD та власноручний підпис представника. 
- Пунктом 10 Контракту ЗЕД передбачено, що даний Контракт вступає в дію з моменту його підписання обома сторонами і діє до моменту виконання сторонами всіх зобов`язань щодо нього в повному обсязі. У той же час Контрактом ЗЕД не визначено поняття «повне виконання всіх зобов`язань», Однак, якщо взяти до уваги положення п. 2.1 контракту про те, що "постачання товару буде здійснено протягом 120 днів після підписання цього контракту", зобов`язання продавця щодо поставки товару вже давно були виконані. Норма ч. 3 ст. 180 Господарського кодексу України, яка вказує, що строк дії договору обов`язково погоджується при укладенні сторонами (ч.3 ст. 180 ГКУ). Таким чином чинність поданого контракту на момент здійснення поставки є непідтвердженою.
- Згідно п.1.3. Контракту ЗЕД, найменування, асортимент, кількість та ціна за одиницю Товару узгоджується сторонами на кожну партією та визначається у Проформі інвойсах, які є невід`ємною частиною Контракту. Слід наголосити, що в тексті вжито саме слово "Сторонами" в множині, що передбачає як Покупця так і продавця. 
- п. 10 Контракту ЗЕД, яким передбачено, що будь-які зміни та доповнення до Контракту, здійснені за умови, якщо вони вчинені у письмовій формі та підписані уповноваженими на те представниками сторін. 
- Надана до митного оформлення Проформа інвойс №TTC2408225-1 від 15.10.2024, містить відповідний розділ для погодження під назвою Confirmed Bу з вдрукованими реквізитами обох сторін. Проте, з боку Покупця документ не підписаний ніким, а з боку продавця наявний вже відомий нам з контракту відтиск штампу з імітацією підпису. За даних обставин така проформа не є підписаною сторонами, а відтак такою, що узгоджує кількість, вартість та ціну товару в передбачений контрактом спосіб. 
- Експортна декларація країни відправлення № 310120250519794749 не містить дати експорту, тобто не є підтвердженням доконаного факту експорту партії вантажу власне за цим документом.
- Відповідно до розділу 4 Договору про транспортно-експедиторське обслуговування від 11.06.2019 №11-06-2019 клієнт оплачує при перевезенні Морським транспортом, платежі за послуги з перевезення вантажу та супутні витрати пов`язані з таким перевезенням протягом 3 банківських днів з моменту виставлення рахунку, але до вивозу вантажу з порту». Однак, банківські платіжні документи, які підтверджують факт оплати таких послуг Декларантом до митного оформлення не надано. 
Згідно поданих товаросупровідних документів вантаж слідував морським судном з порту NINGBO Китай до порту Гданськ Польща потім залізничним транспортом до України. 
Слід зауважити, що довідка про транспортні витрати передбачає надання такої послуги як навантажувально-розвантажувальні роботи. Проте, з поданої залізничної накладної відомо, що контейнер було відправлено зі станції Глівіце. Додана сума транспортних витрат (228317,25 грн) не може бути отримана шляхом простого додавання сум, зазначених у рахунку або довідці. Можна припустити, що якийсь з елементів було розбито на частини у невідомий митниці спосіб, або було додано інші витрати, які не зазначені у рахунку. Перевірити такий розрахунок митниця не в змозі, що суперечить як вимогам ч. 5 ст. 54 так і ч. 2 статті 52 МКУ.
У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару.
Таким чином, відомості щодо складових митної вартості не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу.
Отже, Львівською митницею встановлено невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.
Відповідно до ст. 53 Митного кодексу України декларанту надіслана вимога про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості, а саме:
- зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
- якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
- за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
- якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;
- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення); 
- виписку з бухгалтерської документації;
- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
- копію митної декларації країни відправлення;
- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. 
Декларантом на вимогу митного органу надіслано прайс-лист, інтернет пропозиція. Надіслані на вимогу митного органу документи не усувають вищезазначені невідповідності. Інших документів на вимогу не надано. 
Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 МК, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість. 
Проведено консультації з декларантом згідно з ст. 57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст. 60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст. 62 МКУ) та методу 2г (ст. 63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 року №4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД UA206050/2024/9987 від 02.09.2024 р. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось».
24.03.2025 Львівською митницею прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/900168/2 з наступних причин:
« 33. Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості.
В рамках реалізації положень статей 52,53,54,55,58,335 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI (далі-МКУ), за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин: подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично що була сплачена. фактично сплачена за товар; надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в поданих документах усі усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. За результатами проведеного опрацювання встановлено:
- Поставка товару здійснюється на підставі Контракту №ТТС2208136 від 26.10.2022, що укладений між ZHEJIANG LINGSHA TECHNOLOGY CO., LTD, CHINA (Продавець) та ТОВ «СІКЕР» (Покупець) (надалі Контракт ЗЕД). Частиною 1 ст. 6 ЗУ «Про зовнішньоекономічну діяльність», суб`єкти, які є сторонами зовнішньоекономічного договору (контракту), мають бути здатними до укладення договору (контракту) відповідно до цього та інших законів України та/або закону місця укладення договору (контракту). Однак, контракт в своєму тексті не містить жодної інформації про особу підписанта з боку Продавця, що в принципі унеможливлює з`ясування його повноважень та здатності до підписання договору. Загалом, при детальнішому вивченні можна дійти висновку, що контракт в принципі не підписаний ніким з боку Продавця, а містить лише відтиск штампу з імітацією рукописних ієрогліфів. Повністю ідентичний штамп ми можемо побачити на інших документах інвойсі, проформі, пакувальному листі. Натомість, лише поданий сертифікат походження та додаток до контракту містить печатку підприємства ZHEJIANG LINGSHA TECHNOLOGY CO., LTD та власноручний підпис представника. 
- Пунктом 10 Контракту ЗЕД передбачено, що даний Контракт вступає в дію з моменту його підписання обома сторонами і діє до моменту виконання сторонами всіх зобов`язань щодо нього в повному обсязі. У той же час Контрактом ЗЕД не визначено поняття «повне виконання всіх зобов`язань», Однак, якщо взяти до уваги положення п. 2.1 контракту про те, що «постачання товару буде здійснено протягом 120 днів після підписання цього контракту», зобов`язання продавця щодо поставки товару вже давно були виконані. Норма ч. 3 ст. 180 Господарського кодексу України, яка вказує, що строк дії договору обов`язково погоджується при укладенні сторонами (ч. 3 ст. 180 ГКУ). Таким чином чинність поданого контракту на момент здійснення поставки є непідтвердженою. Згідно п.1.3. Контракту ЗЕД, найменування, асортимент, кількість та ціна за одиницю Товару узгоджується сторонами на кожну партією та визначається у Проформі інвойсах, які є невід`ємною частиною Контракту. Слід наголосити, що в тексті вжито саме слово «Сторонами» в множині, що передбачає як Покупця так і продавця. п. 10 Контракту ЗЕД, яким передбачено, що будь-які зміни та доповнення до Контракту, здійснені за умови, якщо вони вчинені у письмовій формі та підписані уповноваженими на те представниками сторін. 
- Надана до митного оформлення Проформа інвойс №ТТС2408225-2 від 16.10.2024 містить відповідний розділ для погодження під назвою Confirmed Bу з вдрукованими реквізитами обох сторін. Проте, з боку Покупця документ не підписаний ніким, а з боку продавця наявний вже відомий нам з контракту відтиск штампу з імітацією підпису. За даних обставин така проформа не є підписаною сторонами, а відтак такою, що узгоджує кількість, вартість та ціну товару в передбачений контрактом спосіб. 
- Експортна декларація країни відправлення №310120250519794725 не містить дати експорту, тобто не є підтвердженням доконаного факту експорту партії вантажу власне за цим документом.
Відповідно до розділу 4 Договору про транспортно-експедиторське обслуговування від 11.06.2019 №11-06-2019 клієнт оплачує при перевезенні Морським транспортом, платежі за послуги з перевезення вантажу та супутні витрати пов`язані з таким перевезенням протягом 3 банківських днів з моменту виставлення рахунку, але до вивозу вантажу з порту». Однак, банківські платіжні документи які підтверджують факт оплати таких послуг Декларантом до митного оформлення не надано. 
Згідно поданих товаросупровідних документів вантаж слідував морським судном з порту NINGBO Китай до порту Гданськ Польща потім залізничним транспортом до України. 
Слід зауважити, що довідка про транспортні витрати передбачає надання такої послуги як навантажувально-розвантажувальні роботи. Проте, з поданої залізничної накладної відомо, що контейнер було відправлено зі станції Глівіце Додана сума транспортних витрат (228317,25 грн) не може бути отримана шляхом простого додавання сум, зазначених у рахунку або довідці. Можна припустити, що якийсь з елементів було розбито на частини у невідомий митниці спосіб, або було додано інші витрати, які не зазначені у рахунку. Перевірити такий розрахунок митниця не в змозі, що суперечить як вимогам ч. 5 ст. 54 так і ч. 2 статті 52 МКУ.
Відповідно до п. 14 Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті або банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 №216, платіжна інструкція в іноземній валюті або банківських металах оформлена ініціатором в електронній або паперовій формі, повинна містити, серед інших, такий обов`язковий реквізит як підпис(и) [власноручний(і)/електронний(і)] відповідальної(их) особи(іб) платника, яка(i) відповідно до законодавства України має(ють) право розпоряджатися рахунком, або код автентифікації. На обох поданих до митного оформлення платіжних інструкціях від 25.10.2024 № 1316 та від 24.01.2025 24.01.2025 № 1389, такий реквізит відсутній, що не дозволяє його розглядати як належний документ для підтвердження митної вартості.
У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару.
Таким чином, відомості щодо складових митної вартості не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу.
Отже, Львівською митницею встановлено невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.
Відповідно до ст. 53 Митного кодексу України декларанту надіслана вимога про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості, а саме:
- зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
- якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
- за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
- якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;
- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення); 
- виписку з бухгалтерської документації;
- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
- копію митної декларації країни відправлення;
- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. 
Декларантом на вимогу митного органу надіслано прайс-лист, інтернет пропозиція. Надіслані на вимогу митного органу документи не усувають вищезазначені невідповідності. Інших документів на вимогу не надано. 
Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 МК, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість. 
Проведено консультації з декларантом згідно з ст. 57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 26 (ст. 60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст. 62 МКУ) та методу 2г (ст. 63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 року №4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД №UA206050/2024/9987 від 02.09.2024 р. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось».
Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач вважає спірні рішення протиправними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам МК України.
Судом враховуються аргументи наведені позивачем про протиправність спірних рішень та не враховуються заперечення відповідача з наступних підстав згідно встановлених судом фактичних обставин та вимог законодавства:
Згідно із ст. 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Згідно із ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:
1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;
2)подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;
3)нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Згідно із ст. 53 МК України, документи, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.
1. У випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
2.Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1)декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2)зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3)рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4)якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5)за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6)транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7)ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8)якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
3.У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1)договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2)рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4)виписку з бухгалтерської документації;
5)ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6)каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7)копію митної декларації країни відправлення;
8)висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
4.У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:
1)виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;
2)довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;
3)розрахунок ціни (калькуляцію).
5.Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
6.Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Згідно із ст. 54 МК України, Контроль правильності визначення митної вартості товарів.
1.Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
2.Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
3.За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
4.Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний:
1)здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
2)надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;
3)надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;
4)випускати у вільний обіг товари, що декларуються:
у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;
у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;
у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.
5.Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:
1)упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;
2)у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;
3)у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;
4)проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;
5)звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;
6)застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
6.Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1)невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2)неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3)невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4)надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
7.У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Згідно із ст. 55 МК України, коригування митної вартості товарів.
1.Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
2.Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1)обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2)наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3)вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;
4)обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;
5)інформацію про:
а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:
у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;
у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;
б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
3.Форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
4.Під час митного оформлення при прийнятті митним органом письмового рішення про коригування митної вартості товарів декларант або уповноважена ним особа може здійснити коригування заявленої митної вартості у строк, встановлений частиною другою статті 263 цього Кодексу.
5.Декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі.
Таким чином, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, яка визначається декларантом. Документи, які можуть чи підтверджують митну вартість товарів, встановлені законом. У разі якщо такі документи, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, у декларанта або уповноваженої ним особи виникають зобов`язані надати (за наявності) відповідні додаткові документи. Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в законі.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, з підстав встановлених законом, в тому числі з підстав відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, приймається митним органом під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів, таке рішення крім іншого має містити наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до прийняття рішення про коригування митної вартості, а також обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування, тощо.
Під час розгляду справи, судом також встановлено наступне:
26.10.2022 між позивачем, як покупцем та компанією ZHEJIANG LINGSHA TECHNOLOGY CO.,LTD (постачальник, продавець) укладено зовнішньоекономічний Контракт №TTC2208136, відповідно до якого продавець продає, а Покупець купує в асортименті товар.
1) Згідно Рахунку-фактури (інвойсу) №TTC2408225-1 від 09.01.2025 покупець придбав у продавця товар, загальною вартістю 26 061,00 Доларів США.
Позивач з метою митного оформлення вказаного товару 21.03.2025 подав до Львівської митниці електронну митну декларацію №25UA209170024061U5, разом із якою були надані наступні товаросупровідні документи: Зовнішньоекономічний договір (контракт) №TTC2208136 від 26.10.2022; Рахунок-проформа №TTC2408225-1 від 15.10.2024; Рахунок-фактура (iнвойс) №TTC2408225-1 від 09.01.2025; Пакувальний лист від 09.01.2025; Коносамент №UTRUST25010804 від 15.01.2025; Накладна УМВС №31515426 від 14.03.2025; Автотранспортна накладна №2419 від 20.03.2025; Банківський платіжний документ №1315 від 25.10.2024; Банківський платіжний документ №1388 від 24.01.2025; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №LS-4630770 від 14.03.2025; Довідка про транспортні витрати №458926 від 14.03.2025; Договір (контракт) про перевезення №11-06-2019 від 11.06.2019; Прайс-лист від 16.10.2024; Інформація інтернет видань; Митна декларація країни відправлення №310120250519794749 від 11.01.2025.
Керуючись положеннями ст. 53 Митного кодексу України Львівська митниця надіслала повідомлення від митниці декларанту про додаткове надання наступних документів: зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення.
Декларант просив визнати та погодити митну вартість на основі поданих документів та на вимогу надав наступні документи: - прайс-лист; - інтернет пропозиція.
За наслідками оцінки вказаних доказів відповідачем було відмовлено у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2025/000406, а також було прийняте спірне рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/900163/2 від 21.03.2025.
2) Згідно Рахунку-фактури (інвойсу) №TTC2408225-2 від 09.01.2025 покупець придбав у продавця товар, загальною вартістю 23786,00 Доларів США.
Позивач з метою митного оформлення вказаного товару 24.03.2025 подав до Львівської митниці електронну митну декларацію №25UA209170024737U7, разом із якою були надані наступні товаросупровідні документи: Зовнішньоекономічний договір (контракт) №TTC2208136 від 26.10.2022; Рахунок-проформа №TTC2408225-2 від 16.10.2024; Рахунок-фактура (iнвойс) №TTC2408225-2 від 09.01.2025; Пакувальний лист від 09.01.2025; Коносамент №UTRUST25010810 від 15.01.2025; Накладна УМВС №31515481 від 15.03.20254; Автотранспортна накладна №0834 від 23.03.2025; Банківський платіжний документ №1316 від 25.10.2024; Банківський платіжний документ №1389 від 24.01.2025; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №LS-4631040 17.03.2025 Довідка про транспортні витрати №458836 від 17.03.2025; Договір (контракт) про перевезення №11-06-2019 від 11.06.2019; Прайс-лист від 16.10.2024; Інформація інтернет видань; Митна декларація країни відправлення №310120250519794725 від 11.01.2025.
Керуючись положеннями ст. 53 Митного кодексу України Львівська митниця надіслала повідомлення від митниці декларанту про додаткове надання наступних документів: зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс- листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Декларант просив визнати та погодити митну вартість на основі поданих документів та на вимогу надав наступні документи: - прайс-лист; - інтернет пропозиція.
За наслідками оцінки вказаних доказів відповідачем було відмовлено у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2025/000418, а також було прийняте спірне рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/900168/2 від 24.03.2025.
Суд встановив, що відповідачем під час запитування додаткових документів не було повідомлено позивачу, які саме підстави послугували причиною для запитування додаткових документів, а направлено запит про надання повного переліку документів, що передбачений ч. 3 ст. 53 МК України.
Вимога надати всі документи за загальним переліком, безвідносно їхньої релевантності в кожному конкретному випадку, є безпідставною та такою, що направлена на позбавлення декларанта можливості надати документи, які б стосувалися дійсних зауважень митного органу. Вимога із загальним переліком документів та без зазначення конкретних сумнівів митного органу може мати тільки одну мету створення формальних підстав для відмови у визнанні митної вартості.
Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
На думку суду, декларант надав відповідачу всі необхідні документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість товару.
У спірних рішеннях про коригування митної вартості №UA209000/2025/900163/2 від 21.03.2025 та №UA209000/2025/900168/2 від 24.03.2025, відповідач зазначив про те, що, зовнішньоекономічний контракт не містить відомостей щодо повноважного представника постачальника, який має право його укладати.
Судом встановлено, що позивач звернувся до контрагента «ZHEJIANG LINGSHA TECHNOLOGY CO.,LTD» з проханням роз`яснити, яка особа була уповноважена на укладання та підписання від імені компанії зовнішньоекономічного контракту №ТТС2208136 від 26.10.2022. Листом від 21.03.2024 компанія «ZHEJIANG LINGSHA TECHNOLOGY CO.,LTD» вказала, що уповноваженою особою, яка діяла від імені компанії при укладенні зовнішньоекономічного контракту №ТТС2208136 від 26.10.2022 і яка його підписала є Lyu LangTao. 
Документи, які підтверджують повноваження особи представляти компанію, не визначені ч.ч. 2, 3 ст. 53 МК України, як такі, що обґрунтовують заявлену митну вартість та повинні безумовно чи на вимогу митного органу подаватися до митного контролю. 
Щодо строку дії контракту, суд зазначає, що абз. 13 ст. 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» передбачено, що зовнішньоекономічний договір (контракт) - домовленість двох або більше суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та їх іноземних контрагентів, спрямована на встановлення, зміну або припинення їх взаємних прав та обов`язків у зовнішньоекономічній діяльності.
Відповідач вказує, що «строк – певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія». 
У спірних рішеннях відповідач не наводить обґрунтувань, визначених законодавством, які встановлюють недійсність відповідного договору. 
Суд зазначає, що у згаданому Контракті пунктом 10 «Інші умови договору» передбачено «Цей договір набирає чинності з його підписання. Цей Контракт діє до моменту виконання сторонами всіх зобов`язань щодо нього в повному обсязі». Відповідачем жодними належними та допустимими доказами не обґрунтовано, що цей же контракт сторонами виконано в повному обсязі.
Висновки відповідача про те, що надана до митного оформлення проформа-інвойс №TTC2408225-1 від 15.10.2024 не може підтверджувати узгодження сторонами кількості, вартості та ціни товару, позивач спростував, зазначивши, що пунктом 1.3. контракту №TTC2208136 від 26.10.2022 не передбачено, що рахунок-проформа вважається погодженою лише в разі підписанні такого документа продавцем та покупцем. Сторони узгоджують найменування, кількість, ціну товару, однак не конкретизується способи такого «узгодження». 
Позивач зазначає, що Рахунок-проформа за своєю суттю є попереднім інвойсом та існує для узгодження ціни, обсягу поставки, і тільки після його затвердження складається комерційний інвойс. Для підтвердження митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари декларантом позивача до митного оформлення було подано весь пакет документів, які підтверджують складові митної вартості товару.
Суд зазначає, що у випадку виявлення подання до митного оформлення підроблених документів митниця зобов`язана розглянути питання про наявність порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України, яка передбачає відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості. Разом з тим посадові особи відповідача жодних дій спрямованих на фіксацію порушення митних правил, передбачених цією статтею в діях посадових осіб позивача не здійснювали, що зайвий раз свідчить про надуманість вказаного зауваження. В той же час з тими самими документами після винесення відповідного рішення про визначення митної вартості працівник відповідача завершив митне оформлення. Наведене свідчить про надуманість відповідного зауваження. Також відповідач не складав жодних протоколів про порушення митних правил у зв`язку із можливою підробкою документів чи повідомлення.
Суд зазначає, що замовлення (заявка) до контракту не є первинним документом, який містить в собі інформацію про вартість товару, оскільки у заявці може міститися лише інформація про кількість та асортимент товару, який замовляє позивач. І така заявка не буде мати жодного значення для числових визначень митної вартості.
Крім цього, до митного контролю позивачем було подано рахунки-проформи №TTC2408225-1 від 15.10.2024 та №TTC2408225-2 від 16.10.2024.
Відповідач не спростував аргументів позивача про те, що усі витрати на товар, які понесено ТОВ «Сікер» за Контрактом №TTC2208136 від 26.10.2022 включені у заявлену митну вартість.
До переліку додаткових документів, визначених ч. 3 ст. 53 МК України, входять каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, а «замовлення», як додатковий документ на підтвердження заявленої митної вартості, цією ж нормою не встановлений.
Отже, відповідач не спростував, подані позивачем документи підтверджують заявлену митну вартість товару.
Судом враховуються аргументи позивача про те, що висновки відповідача щодо експортних декларацій країни відправлення №310120250519794749 та №310120250519794725, які на думку відповідача не можуть бути взяті до уваги як документ, що підтверджують факт експорту товарів, у зв`язку з відсутністю у них дати експорту, оскільки відповідач не вказав жодних чинних норм законодавства країни експорту, які регламентують порядок заповнення експортної митної декларації, і не вказав, яким чином саме мала бути заповнена графа «країна призначення» чи зазначена дата експорту.
Отже, суд зазначає, що надані експортні декларації №310120250519794749 та №310120250519794725 у сукупності з іншими документами (коносаментом, рахунками, платіжними документами) підтверджує поставку товарів, і відсутність у них відмітки про дату експорту не може бути самостійною підставою для невизнання заявленої митної вартості.
Щодо висновків відповідача про те, що неможливо здійснити перевірки заявлених транспортних витрат у зв`язку з відсутністю платіжних документів та нібито розбіжностями між довідкою і рахунком, суд зазначає наступне.
У довідці від 07.04.2025, наданій експедитором ТОВ «Ламан Шипінг», зазначено, що вантаж TRAMPOLINE/Батути (MBL 248232468, HBL UTRUST25010804, 656 коробок, вага 18162 кг, об`єм 68.00 CBM), завантажений у порту Нінбо (Китай), прибув до порту Гданськ (Польща), транзитом доставлений до залізничної станції Глівіце та подальше транспортування здійснювалося залізничним шляхом до України. При цьому вартість навантажувально-розвантажувальних робіт, а також переміщення вантажу між Гданськом та Глівіце включена до загальної вартості послуги з міжнародного транспортно-експедиторського обслуговування за межами митної території України, що зазначена у рахунку №LS-4630770 від 14.03.2025. 
У довідці від 07.04.2025, наданій експедитором ТОВ «Ламан Шипінг», зазначено, що вантаж TRAMPOLINE/ Батути, згідно до MBL 248232530 HBL UTRUST25010810, 656 коробок, вага 17051.300 кг, об`єм 68.00 CBM, завантажений у порту Нінбо (Китай), прибув до порту Гданськ (Польща), транзитом доставлений до залізничної станції Глівіце та подальше транспортування здійснювалося залізничним шляхом до України. При цьому вартість навантажувально-розвантажувальних робіт, а також переміщення вантажу між Гданськом та Глівіце включена до загальної вартості послуги з міжнародного транспортно-експедиторського обслуговування за межами митної території України, що зазначена у рахунку №LS-4631040 від 17.03.2025. 
Відповідач не спростував вказані довідки, жодними належними та допустимими доказами.
Відповідно до Наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» від 24.05.2012 №599, для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати:
- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;
- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;
- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.
Відповідно до частини 6 статті 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є транспортні документи та документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. При цьому закон не визначає вичерпного переліку таких документів.
На підтвердження понесених витрат на транспортування позивачем разом із митною декларацією №25UA209170053850U1 надано: Коносамент №UTRUST25010804 від 15.01.2025; Накладна УМВС №31515426 від 14.03.2025; Автотранспортна накладна №2419 від 20.03.2025; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №LS-4630770 від 14.03.2025; Довідка про транспортні витрати №458926 від 14.03.2025; Договір (контракт) про перевезення №11-06-2019 від 11.06.2019; Митна декларація країни відправлення №310120250519794749 від 11.01.2025.
На підтвердження понесених витрат на транспортування позивачем разом із митною декларацією №25UA209170024737U7 надано: Коносамент №UTRUST25010810 від 15.01.2025; Накладна УМВС №31515481 від 15.03.20254; Автотранспортна накладна №0834 від 23.03.2025; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №LS-4631040 від 17.03.2025 Довідка про транспортні витрати №458836 від 17.03.2025; Договір (контракт) про перевезення №11-06-2019 від 11.06.2019; Митна декларація країни відправлення №310120250519794725 від 11.01.2025.
Суд звертає увагу, що відповідно до довідки №458926 від 14.03.2025, вартість навантажувально-розвантажувальних робіт (13296,00 грн) включена до загальної суми послуги. Дана сума співвідноситься із зазначеною в рахунку-фактурі №LS-4630770 від 14.03.2025. Загальна сума за цим рахунком склала 267582,00 грн з ПДВ, що також підтверджується платіжною інструкцією.
Не відповідають дійсності й доводи відповідача, що додана сума транспортних витрат у розмірі 228317,25 грн не може бути отримана шляхом додавання сум із рахунку або довідки.
Так, до складу витрат на транспортування, які були включені до митної вартості товару, позивачем віднесено виключно ті суми, що стосуються перевезення за межами митної території України (без ПДВ), а саме: 13296,00 грн + 29085,00 грн + 1038,75 грн + 184897,50 грн = 228317,25 грн.
Також, суд звертає увагу, що відповідно до довідки №458836 від 17.03.2025, вартість навантажувально-розвантажувальних робіт (13296.00 грн) включена до загальної суми послуги. Дана сума співвідноситься із зазначеною в рахунку-фактурі №LS-4631040 від 17.03.2025. Загальна сума за цим рахунком склала 267582,00 грн з ПДВ, що також підтверджується платіжною інструкцією. Не відповідають дійсності й доводи відповідача, що додана сума транспортних витрат у розмірі 228317,25 грн не може бути отримана шляхом додавання сум із рахунку або довідки. Так, до складу витрат на транспортування, які були включені до митної вартості товару, позивачем віднесено виключно ті суми, що стосуються перевезення за межами митної території України (без ПДВ), а саме: 13296 грн + 29085 грн +1038, 75 грн +184897, 5 грн = 228317, 25 грн.
Отже, належні транспорті витрати понесені позивачем були включені до митної вартості та підтвердженні документально.
Відповідач у Рішенні про коригування митної вартості №UA209000/2025/900168/2 від 24.03.2025 зазначив про відсутність підпису на платіжних інструкціях як підстави для невизнання їх належними доказами.
Судом не враховуються такі заперечення, з наступних підстав.
В наявних у справі копіях платіжних інструкцій від 25.10.2024 №1316 та від 24.01.2025 №1389 містять відмітки банківської установи, відповідно банк виконав платіжну інструкцію в іноземній валюті у межах залишків коштів в іноземній валюті на рахунках платника на момент надходження платіжної інструкції.
Крім цього, у графі 59 («Отримувач») в обох платіжних документах зазначено: «ACC. №19810614040000174», що повністю відповідає номеру рахунку, вказаному в п. 12 контракту TTC2208136 від 26.10.2022. У графі 57 зазначено SWIFT-код банку отримувача -ABOCCNBJ110, який також співпадає з реквізитами, наведеними у вказаному контракті.
Таким чином, платіжні інструкції від 25.10.2024 №1316 та від 24.01.2025 №1389 містять усі необхідні реквізити відповідно до законодавства та є належними і допустимими доказами, що підтверджують факт здійснення платежу.
Судом враховуються аргументи позивача про те, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.
Доводи відповідача, по суті не спростовують аргументи позивача, а документи, надані до митного оформлення в сукупності дозволяють перевірити достовірність декларування та визначення митної вартості товару.
Таким чином, наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах викликані безпідставними припущеннями. Надані до митного оформлення товару документи дозволяли визначити складові митної вартості імпортованого товару та їх числові значення.
Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Враховуючи наведене, суд вважає, що під час розгляду справи, відповідачем не спростовано та не надано належних доказів неможливості застосування для визначення митної вартості товару основного методу, а також не обґрунтовано застосування до визначення митної вартості товару резервного методу.
В той же час, позивач довів обґрунтованість позовних вимог належними та допустимими доказами.
Суд вважає, що декларант надав відповідачу всі необхідні товаросупровідні документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість товару, а підстав для невизнання позивачем заявленої митної вартості не було. Натомість контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом- за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню резервного методу.
Також правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, встановлено, що графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості має містити окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, також пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості.
Суд звертає увагу, що виносячи оскаржувані рішення посадові особи митниці не врахували Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 1 червня 2012 р. за № 883/21195.
Встановлено, що митні декларації, що слугували джерелами інформації для прийняття спірних рішень про коригування митної вартості товарів, містили розбіжності, що свідчить про те, що відповідач не дотримувався чинного законодавства та здійснив коригування безпідставно. Зокрема, у митній декларації №UA206050/2024/9987 від 02.09.2024, на яку посилався митний орган, позивачем імпортувався товар масою нетто – 17 000 кг та 15 649 кг, а у вказаній декларації – 12 460 кг. Також по даній Митній декларації товар оформлявся по 6 (резервному) методу. Те, що у графах 43 відповідних митних декларацій вказувався код МВВ (метод визначення вартості) 6 свідчить про коригування митницею відповідної вартості та про незастосування основного методу визначення вартості.
Відповідач не надав доказів на спростування визначеної позивачем вартості товару, а саме по собі зазначення митним органом у спірних рішеннях про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу її визначення.
Таким чином, спірні рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/900163/2 від 21.03.2025 та №UA209000/2025/900168/2 від 24.03.2025 з урахуванням фактичних обставин справи та положень Митного кодексу України, є протиправними та підлягають скасуванню.
Також суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29). З цих же по суті підстав, судом не враховуються заперечення відповідача. Відповідно позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю.
Щодо відшкодування витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.
Вирішуючи питання про розмір витрат які підлягають відшкодуванню на користь позивача суд бере до уваги що спірні правовідносини за складом учасників, підставами виникнення спору, позовними вимогами та законодавством, яке їх регулює, підлягає вирішенню на основі типового застосування норм матеріального права, що на переконання суду свідчить про те, що витрати заявлені позивачем не є достатньо обґрунтованими та співмірними до позовних вимог.
Відповідно до конкретної та послідовної практики Верховного Суду, визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Відповідно до частини 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та розподілу судових витрат сторона має подати детальний опис виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та пов`язаних витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з частиною 7 статті 139 КАС України, суд встановлює розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, на підставі поданих доказів, включно з договорами та рахунками.
У матеріалах справи містяться Договір №1-01/02/22 про надання правової допомоги від 01 лютого 2022, Додаткова угода №1-60 від 26.03.2025 до Договору №1-01/02/22, а також детальний опис виконаних адвокатом робіт, згідно з яким сума до сплати становить 20 000 грн. 00 коп. Представник позивача просить стягнути цю суму з відповідача.
Враховуючи обсяг наданих доказів та їх достатність з огляду на вимоги КАС України, а також спосіб який обрано судом для захисту порушених прав позивача, суд вбачає підстави для відшкодування витрат пов`язаних з наданням правової допомоги адвоката в сумі 4000 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст. 19-21, 72-77, 139, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-
ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сікер» (81332, Львівська область, Мостиський район, с. Гостинцеве, вул. Львівська, буд.2, офіс 101, ЄДРПОУ: 40557114) до Львівської митниці (79000, Львівська обл., м. Львів, вул. Костюшка Т., буд. 1, ЄДРПОУ 43971343) про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів - задоволити повністю.
Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/900163/2 від 21.03.2025;
Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/900168/2 від 24.03.2025.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці (ЄДРПОУ 43971343, 79000, Львівська обл., м. Львів, вул. Костюшка Т., буд. 1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сікер» (81332, Львівська область, Мостиський район, с. Гостинцеве, вул. Львівська, буд.2, офіс 101, ЄДРПОУ: 40557114) 9875,86 грн. сплаченого судового збору.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці (79007, Львівська обл., м. Львів, вул. Костюшка Т., буд. 1, ЄДРПОУ 43971343) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сікер» (81332, Львівська область, Мостиський район, с. Гостинцеве, вул. Львівська, буд.2, офіс 101, ЄДРПОУ: 40557114) понесені судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу на суму 4000 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. 295 -297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Суддя	Гавдик Зіновій Володимирович