П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/14350/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Майстренко Н.М. 
Суддя-доповідач - Біла Л.М. 
13 квітня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Білої Л.М. 
суддів: Моніча Б.С.  Гонтарука В. М. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2024 року позов задоволено.
Суд визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 31.03.2025 року № 063550006894 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 зі зниженням пенсійного віку на шість років відповідно до статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XIІ та зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку на шість років відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XIІ , з 06 лютого 2025 року.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.
Позивач є потерпілим від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії, що підтверджується копією посвідчення сері НОМЕР_1 .
06.02.2025 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення йому пенсії відповідно до п. 2 ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як особі, яка постійно проживала в зоні гарантованого добровільного відселення та станом на 01 січня 1993 року прожила в цій зоні більше 3-х років та до даного часу проживає в зоні добровільного гарантованого відселення.
Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за принципом екстериторіальності розглянуло заяву та 31.03.2025 прийняло рішення №063550006894 про відмову у призначенні пенсії. В рішенні вказано, що вік заявника 54 роки 0 місяців 1 день, страховий стаж особи становить 30 років 9 місяців 11 днів. Документами підтверджено, що особа станом на 01.01.1993 проживала у зоні гарантованого добровільного відселення 1 рік 9 місяців 28 днів. Відмовлено в призначенні пенсії в зв`язку з відсутністю необхідного періоду проживання або постійного проживання чи постійної праці у зоні гарантованого добровільного відселення (до 01.01.1993 року) не менше 3-х років, який дає право на даний вид пенсії відповідно до статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Вважаючи відмову у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 6 років протиправною, позивач звернувся з цим позовом до суду.
За результатами встановлених обставин, судом першої інстанції зроблено висновок щодо обґрунтованості позовних вимог.
Колегія суддів, надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, враховує наступне.
Умови призначення пенсії за віком встановлено ст. 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV).
Згідно з положеннями статті 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на пенсію за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31.12.2017.
Починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 01.01.2018 по 31.12.2018 - не менше 25 років; з 01.01.2019 по 31.12.2019 - не менше 26 років; з 01.01.2020 по 31.12.2020 - не менше 27 років; з 01.01.2021 по 31.12.2021 - не менше 28 років; з 01.01.2022 по 31.12.2022 - не менше 29 років; з 01.01.2023 по 31.12.2023 - не менше 30 років; з 01.01.2024 року по 31.12.2024 року - не менше 31 року; з 01.01.2025 по 31.12.2025 - не менше 32 років; з 01.01.2026 по 31.12.2026 - не менше 33 років; з 01.01.2027 по 31.12.2027 - не менше 34 років; починаючи з 01.01.2028 - не менше 35 років.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення передбачає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991 (далі - Закон №796-XII).
Статтею 55 Закону України №796-XII визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.
Приписами пункту 2 частини 1 статті 55 Закону України №796-XII передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України №1058-ІV, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, потерпілі від Чорнобильської катастрофи:
- особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 01 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, зменшення віку передбачено 3 роки та додатково 01 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років (абзац 5).
Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
При цьому, зменшення пенсійного віку відповідно до пункту 2 частини 1 статті 55 Закону України № 796-ХІІ можливе за наявності двох самостійних умов: 1) початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року; 2) проживання щонайменше 3 роки станом на 01 січня 1993 року є умовою, яка встановлює додатково 1 рік зменшення пенсійного віку за 2 роки проживання.
Відповідно до частини 3 статті 55 Закону №796-XII призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.
Пільги щодо обчислення стажу роботи (служби) визначені у статті 56 Закону №796-XII, згідно з частиною другою якої право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку.
Отже, для отримання пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до Закону № 796-XII особа має відповідати певним вимогам:
наявність певного віку, визначеного за правилами статті 55 Закону № 796-XII;
факт проживання/постійної роботи у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років станом на 01.01.1993;
наявність відповідного страхового стажу (станом на 2025 рік), який може бути зменшено на кількість років зменшення пенсійного віку (але не більше 6 років), проте не менше 26 років страхового стажу.
Таку ж правову позицію підтримує Верховний Суд у постановах від 09.07.2024 у справі №240/16372/23 та від 16.07.2024 у справі № 460/11267/23.
Ключовим питанням у цій справі є визначення наявності у позивача права на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до вимог статті 55 Закону №796-XII.
Як встановлено з матеріалів справи, відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто станом на день звернення до територіального органу Пенсійного фонду України (06.02.2025) був особою, якій виповнилося 54 роки.
Загальний страховий стаж позивача, який враховано при розгляді заяви про призначення пенсії, становить 30 років 9 місяців 11 днів.
Відповідачем не заперечується та не ставилось під сумнів, що у позивача наявний страховий стаж, необхідний для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ.
Відмовляючи у задоволенні заяви про призначення пенсії пенсійний орган стверджує, що відповідно до поданих довідок підтверджено період проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 тривалістю 1 рік 09 місяців 28 днів, а тому право на зниження пенсійного віку не підтверджено.
Так, відповідно до довідки Виконавчого комітету Гладицької сільської ради Коростенського району Житомирської області №128 від 03.02.2025 позивач дійсно постійно зареєстрований і постійно проживає в с-щі Кварцитне (смт. Першотравневе) Коростенського (Овруцького) району з 26.04.1986 року по 27.08.1986 року, з 10.07.1989 року по даний час.
Згідно довідки ПАТ «Товкачівський гірничо-збагачувальний комбінат» №413 від 22.05.2025 позивач дійсно працює з 09.12.1991 по даний час на різних посадах гірничо-дробильного цеху ПрАТ «Товкачівський ГЗК».
Місце знаходження підприємства: с-ще Кварцитне, вул. Залізнична, 9, Коростенський р-н, Житомирська обл.
Згідно Розпорядження Представника Президента України в Овруцькому районі Житомирської області від 22.09.1992 року № 252 на базі Товкачівського щебеневого заводу утворено Арендне підприємство "Товкачівський щебеневий завод". Згідно Наказу регіонального відділення Фонду державного майна по Житомирській області № 29-АТ від 18.11.1994 року на базі Арендного підприємства Товкачівський щебеневий завод створено Відкрите акціонерне товариство «Гірничо-переробне підприємство кварцитів «Товкачівський» (ВАТ ГППК «Товкачівський»). Згідно наказу по ВАТ ГППК «Товкачівський» від 18.02.2011 року № 36 Відкрите акціонерне товариство «Гірничо-переробне підприємство кварцитів «Товкачівський» перейменовано в Приватне акціонерне товариство «Товкачівський гірничо-збагачувальний комбінат» (ПрАТ «Товкачівський ГЗК») (довідка ПАТ «Товкачівський гірничо-збагачувальний комбінат» №413 від 22.05.2025).
Відповідно до ст. 15 Закону № 796-XII довідка про період проживання, роботи на цих територіях є підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях.
Отже, судом першої інстанції достеменно встановлено, що позивач постійно проживав і працював в с-щі Кварцитне (смт. Першотравневе) 3 роки 9 місяців 25 дні станом на 01.01.1993 та проживає/ працює на даний час.
Таким чином, період роботи/проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 становить більше 3-х років, що надає йому право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку.
Враховуючи зазначене правове регулювання та встановлені судом обставини справи, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 31.03.2025 року 063550006894 про відмову у призначенні пенсії позивача зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XIІ та наявність підстав для його скасування.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.
Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України. 

Головуючий	 		Біла Л.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Моніч Б.С.    Гонтарук В. М.