Справа № 551/62/26

ВИРОК
Іменем України

16 лютого 2026 року Шишацький районний суд Полтавської області в складі: 
головуючого - судді ОСОБА_1 , 
секретаря – ОСОБА_2 , 
за участю прокурора – ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Шишаки Миргородського району Полтавської області матеріали кримінального провадження № 12025170550001146 від 14 листопада 2025 року по обвинуваченню 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, уродженця с. Піщане Решетилівського району Полтавської області, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, маючого на утриманні 3-х малолітніх дітей, раніше не судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
ОСОБА_4 у невстановленому місці (точної дати та часу, а також обставин встановити не вдалось) в порушення вимог «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992, а також «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, а також боєприпасів до зброї та вибухових речовин», затвердженої наказом Міністерства Внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, придбав вибуховий пристрій, а саме: ручну осколкову гранату М67, яку носив та зберігав при собі, не маючи відповідного, передбаченого законом дозволу.
У подальшому, 14 листопада 2025 року о 15-40 год. біля домоволодіння № 51 на вулиці Червоної Рути в с. Сагайдак Миргородського району Полтавської області працівниками поліції було вилучено вищезазначений вибуховий пристрій.

2. Кримінально-правова кваліфікація дій обвинуваченого
Дії обвинуваченого кваліфіковані судом за ч. 1 ст. 263 КК України, як незаконне придбання, носіння та зберігання вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.
Відповідно до роз`яснень, наведених у Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 26.04.2002 «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами» та сталої судової практики незаконним придбанням вогнепальної зброї бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв слід вважати умисні дії, пов`язані з їх набуттям (за винятком викрадення, привласнення, вимагання або заволодіння шляхом шахрайства чи зловживання службовим становищем) всупереч передбаченому законом порядку – в результаті купівлі, обміну, привласнення знайденого, одержання як подарунок, на відшкодування боргу тощо.
Незаконне носіння холодної, вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв є умисними, вчиненими без передбаченого законом дозволу діями по їх переміщенню, транспортуванню особою безпосередньо при собі (в руках, одязі, сумці, спеціальному футлярі, транспортному засобі тощо).

3. Рух кримінального правопорушення 
14 листопада 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань слідчим внесені відомості про кримінальне провадження під номером 12025170550001146.
28 листопада 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.
27 січня 2026 затверджено обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

4. Позиція сторони захисту та надані нею докази 
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, просив суворо його не карати. Повідомив, що у вчиненому щиро розкаюється. 
В судових дебатах захисник з огляду на особу обвинуваченого просив призначити покарання із застосуванням положень ст.ст. 69,75 КК України. 
Докази, крім матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, стороною захисту не надавались. 

5. Докази на підтвердження встановлених судом обставин
5.1 Показання обвинуваченого
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що 14 листопада 2025 року на дорозі за селом Дмитрівка Миргородського району Полтавської області, в якому він проживає, знайшов ручну гранату американського виробництва. Оскільки він мав досвід участі у бойових діях та раніше стикався з даним видом боєприпасів, він чітко розумів, що знайдений предмет є саме бойовою гранатою, однак все одно підібрав її та зберігав при собі. Того ж дня в селі Сагайдак він придбав пляшку коняку та на велосипеді вирушив у бік дому. При цьому вищевказана граната знаходилась у нього в кишені куртки. В подальшому гранату було вилучено у нього працівниками поліції. Обставин вилучення він детально не пам`ятає, оскільки перебував у стані алкогольного сп`яніння. Припускає, що дану гранату у нього в кишені могли побачити відвідувачі магазину та повідомити про це поліцію. 

5.2 Письмові, цифрові та речові докази 
Окрім визнання вини самим обвинуваченим на підтвердження його винуватості стороною обвинувачення надано ряд наступних доказів:
- Протокол огляду місця події від 14.11.2025 з додатками у вигляді фототаблиць. В ході даної слідчої дії поблизу домоволодіння АДРЕСА_2 поліцейськими було виявлено та вилучено предмет схожий на бойову гранату М67 (а.с. 18-26).
- Протокол обшуку від 14.11.2025 в домоволодінні по АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_4 . Під час даної слідчої дії не було виявлено та вилучено предметів, вилучених з цивільного обігу або обмежених у ньому (а.с. 27-34). 
- Протокол зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки та відеозапису від 28.11.2025 з якого слідує, що з мобільного телефону «Redmi 13», належного ОСОБА_6 , на оптичний DVD диск було скопійовано відеозапис, зроблений за допомогою камери мобільного телефону (а.с.48-49). 
- Відеозапис, що міститься на оптичному DVD диску, при перегляді якого судом встановлено, що за допомогою камери мобільного телефону було зафіксовано ОСОБА_4 , який знаходячись в салоні легкового автомобіля та перебуваючи в стані сп`яніння, тримав у руках предмет, схожий на гранату. При цьому сам ОСОБА_4 пояснив суду, що дана подія дійсно мала місце 14.11.2025, однак її обставин він детально не пам`ятає (а.с.50).
- Висновок судової вибухово-технічної експертизи № СЕ-19/117-25/25366-ВТХ від 28.11.2025 згідно якого наданий на дослідження предмет є ручною гранатою М67, яка відноситься до категорії вибухових пристроїв (боєприпасів) (а.с.37-44). 

6. Оцінка доказів, наданих сторонами 
Судом не встановлено підстав вважати надані стороною обвинувачення докази недопустимими, неналежними, недостовірності, а їх сукупність суд вважає достатньою для доведеності поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_4 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення. 

7. Обґрунтування призначення покарання
При призначенні покарання обвинуваченому суд керується загальними засадами призначення покарання, передбаченими ст. 65 КК України та призначає його відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. 
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено. 
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття.
Суд не визнає в якості обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого активне сприяння ним розкриттю кримінального правопорушення, як про це зазначено в обвинувальному акті.
На думку суду визнання вини обвинуваченим та не перешкоджання ним досудовому розслідуванню не є доказом того, що він активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, яке з огляду на його конкретні обставини в даному випадку є очевидним та фактично розкритим з моменту вилучення гранати. 
У своїх постановах від 12 вересня 2019 року у справі № 674/1608/17 та від 07 квітня 2021 року у справі 263/15605/17 Верховний Суд вказав, що активне сприяння розкриттю злочину як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, наданні допомоги в їх затриманні, видачі знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом. Тому, беззаперечно, воно має бути активним, тобто певним чином ініціативним. 
З показань обвинуваченого та матеріалів справи, зокрема реєстру матеріалів досудового розслідування не вбачається, що обвинувачений проявив якісь ініціативні активні дії, направлені на допомогу слідству у розкритті кримінального правопорушення. Натомість його участь у документуванні кримінального правопорушення звелась лише до надання ним показань під час допиту в якості підозрюваного та обвинуваченого. 
Обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення ряду кримінальних правопорушень, в тому числі й тяжких, однак незнятих та непогашених судимостей наразі не має (а.с.58-66). 
З огляду на вищевикладене та зважаючи на наявність лише однієї обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, підстав для застосування положень ст. 69 КК України при призначенні покарання суд не знаходить. 
За місцем проживання обвинувачений характеризується позитивно, має на утриманні трьох малолітніх дітей, є учасником бойових дій (а.с. 56, 67, 73-75).
Обвинувачений не перебуває на обліку лікаря психіатра, однак перебуває на обліку лікаря-нарколога. Згідно висновку судово-психіатричної експертизи застосування примусових заходів медичного характеру обвинувачений не потребує (а.с. 68-72). 
Врахувавши конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відсутність обставин, що його обтяжують, особу обвинуваченого, зокрема відсутність у нього незнятих та непогашених судимостей, наявність у нього на утриманні трьох малолітніх дітей, статус учасника бойових дій та позитивну характеристику за місцем проживання, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому призначивши йому остаточне покарання у вигляді позбавлення волі у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст. 263 КК України, обвинуваченого можливо звільнити від його відбування з випробуванням із застосуванням статті 75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, надавши йому шанс для виправлення.
На думку суду застосування саме такого виду та міри покарання в сукупності із застосуванням судом іспитового строку середньої тривалості, цілком відповідатиме меті кримінального покарання та забезпечить належне виправлення обвинуваченого. 

8. Інші процесуальні питання, які вирішуються судом при ухвалені обвинувального вироку
В зв`язку із застосування до обвинуваченого покарання не пов`язаного з реальним позбавленням волі, запобіжний захід щодо нього судом не обирається.
Керуючись приписами ст. 124 КПК України, суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого на користь держави судові витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні в розмірі 1782,80 грн.
Долю речових доказів слід вирішити, керуючись приписами ст. 100 КПК, а саме: бойову гранату М67 слід передати для потреб ЗС України, мобільний телефон марки «Samsung» повернути власнику, DVD-R диск зберігати при матеріалах кримінального провадження. 
З урахуванням наведеного та керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки.
Відповідно до вимог ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1782 (одну тисячу сімсот вісімдесят дві) грн. 80 коп. на відшкодування витрат по залученню експерта у кримінальному провадженні.
Скасувати захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна (речових доказів), накладений ухвалою слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_7 від 20.11.2025 № 541/4468/25. 
Бойову гранату з маркуванням Grenade Hand Flag Delry M67, Comp-B-DA722C022-022, TNS 19E026-033, 3348 – передати для потреб Збройних Сил України. 
Мобільний телефон марки «Samsung» повернути власнику ОСОБА_4 . 
DVD- диск з відеозаписом - зберігати при матеріалах кримінального провадження. 
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Шишацький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1