Справа № 560/20603/25
	
РІШЕННЯ
іменем України

24 березня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, в якому просить:
1. Визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо не зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу періоду роботи в колгоспі з 01.01.1946 року по 01.01.1950 року на підставі поданої заяви від 17.07.2024 року.
2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи в колгоспі з 01.01.1946 року по 01.01.1950 року та здійснити відповідний перерахунок та виплату пенсії з 17.07.2024 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови йому у перерахунку пенсії за віком є незаконними, протиправними та такими, що прийнятті з порушенням норм пенсійного законодавства, оскільки рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28.02.2018 року по справі № 686/14340/17 встановлено факт, що під час Великої Вітчизняної війни в період з 25.03.1944 року по 09.05.1945 року ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 ) працював в колгоспі ім. Літвінова, що знаходиться в селі Виноградівка Ярмолинецького району. Враховуючи викладене, просить задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників (у письмовому провадженні).
Представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує. Зазначає, що за результатами повторного розгляду заяви від 17.07.2024 на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04.03.2025 у справі №560/19436/24 ОСОБА_1 відмовлено в зарахуванні до страхового стажу періодів роботи в колгоспі з 1946 року по 1950 рік, оскільки заявнику станом на 1946 рік виповнилось лише 9 років.
Жодних інших документів, підтверджуючих вище зазначені періоди роботи, передбачені Порядком №637 позивачем при зверненні за призначенням пенсії не надано.
Звертає увагу, що трудова книжка позивача не містить інформації про встановлений мінімум людиноднів, кількість відпрацьованих людиноднів та нарахованої заробітної плати. На підставі викладеного просить у задоволенні позову відмовити. 
Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та з 17.07.1996 отримував пенсію за віком відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII, розмір якої обчислено відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV. 
З 01.01.2004 отримує пенсію за віком обчислену відповідно до положень Закону України №1058-IV.
17.07.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про перерахунок пенсії з врахуванням періоду роботи на підставі акту опиту свідків.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 31.07.2024 року позивачу відмовлено в перерахунку пенсії.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 04.03.2025 року в адміністративній справі № 560/19436/24, яке набрало законної сили згідно постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.08.2025 року зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.07.2024 про перерахунок пенсії за віком (вх. №12578/3-2200-24) з урахуванням періодів роботи у колгоспі на підставі акту опиту свідків та прийняти рішення по суті, з урахуванням правової оцінки суду, наданої у цьому рішенні.
Листами Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 20.11.2025 року та від 30.10.2025 року було повідомлено, що ОСОБА_1 було повторно відмовлено в перерахунку пенсії, оскільки позивачу в 1946 році було лише 9 років.
Позивач вважає, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови у перерахунку пенсії за віком є незаконними, протиправними та такими, що прийнятті з порушенням норм пенсійного законодавства, тому звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.
У статті 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі – Закон №1058-IV).
Відповідно до частини 1 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
На підставі частини 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до частин 1, 2 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Статтею 62 Закону № 1788-XII та пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 (далі Порядок №637) передбачено, що трудова книжка є основним документом, який підтверджує стаж роботи.
Відповідно до пункту 1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок, яка затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція №58) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.
На підставі пункту 2.2. Інструкції №58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону (пункт 2.3. Інструкції 2.3.).
Пунктом 2.4. Інструкції №58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Згідно з пунктом 2.11. Інструкцію №58 відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.
На підставі пункту 2.13. Інструкції №58 зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.
Відповідно до пункту 4.1. Інструкції № 58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Аналогічні норми були закріплені в Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162, яка діяла під час оформлення частини записів в спірні періоди в трудовій книжці позивача.
В Основних положеннях про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 14.03.1975 №310 містилися наступні вимоги:
1. Трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів.
2. Трудові книжки ведуться усім членів колгоспів з прийняття їх у члени колгоспу.
5. До трудової книжки колгоспника вносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство в колгоспі: прийом до членів колгоспу, припинення членства у колгоспі; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, припинення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий у колгоспі річний мінімум трудової участі у громадському господарстві, його виконання; відомості про нагородження та заохочення: нагородження орденами та медалями, присвоєння почесних звань, нагородження та заохочення за успіхи в роботі, передбачені статутом та правилами внутрішнього розпорядку колгоспу, інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видано дипломи, про використані винаходи та раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
6. Всі записи у трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою.
13. Відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на голову колгоспу. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа.
Відповідно до пункту 1 Порядку №637 за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з абзацом 1 пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка; обов`язок належного оформлення записів у трудові книжці покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб. Необхідність підтверджувати періоди роботи іншими документами для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Проаналізувавши вищенаведені правові норми, суд дійшов висновку про те, що вимога щодо врахування мінімуму трудової участі (людиноднів) прямо стосується періоду роботи в колгоспі після 1965 року. Тому посилання відповідача на відсутність у трудовій книжці позивача відомостей про встановлений мінімум людиноднів, кількість відпрацьованих людиноднів та нараховану заробітну плату як на самостійну й достатню підставу для відмови у зарахуванні періоду роботи в колгоспі з 1946 по 1950 роки є безпідставним.
Відповідно до Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються інші документи, видані за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку з ліквідацією підприємства, установи, організації чи відсутністю архівних даних трудовий стаж може підтверджуватися показаннями не менше двох свідків, які знали заявника по спільній роботі та мають документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
Отже, чинне законодавство прямо допускає можливість підтвердження трудового стажу показаннями свідків у разі відсутності належних документів, а тому відповідач був зобов`язаний надати належну правову оцінку поданому позивачем акту опитування свідків та іншим наявним у справі доказам.
Судом встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28.02.2018 у справі №686/14340/17 встановлено факт роботи ОСОБА_1 в колгоспі ім. Літвінова, що знаходився у с. Виноградівка Ярмолинецького району, у період з 25.03.1944 по 09.05.1945.
Крім того, рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 04.03.2025 у справі №560/19436/24, яке набрало законної сили, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зобов`язано повторно розглянути заяву позивача від 17.07.2024 про перерахунок пенсії за віком з урахуванням періодів роботи у колгоспі на підставі акту опитування свідків та прийняти рішення по суті з урахуванням правової оцінки суду.
Як видно з матеріалів справи, за результатами повторного розгляду заяви відповідач фактично повторно відмовив позивачу у зарахуванні спірних періодів, пославшись на те, що станом на 1946 рік позивачу виповнилось лише 9 років, а також на відсутність документів, передбачених Порядком №637.
Однак суд зазначає, що сама по собі обставина недосягнення позивачем певного віку у 1946 році не є передбаченою законом безумовною підставою для відмови у зарахуванні періоду роботи до стажу без повного та всебічного дослідження всіх поданих доказів. Пенсійне законодавство, яке підлягає застосуванню у цій справі, не містить норми, за якою факт роботи особи в колгоспі у воєнний чи повоєнний період автоматично виключався б лише з підстави віку особи. Навпаки, питання наявності такого стажу повинно вирішуватися на підставі оцінки всіх належних і допустимих доказів у їх сукупності.
Відповідач, будучи суб`єктом владних повноважень, зобов`язаний діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені законом, а також добросовісно, розсудливо та з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. Проте у спірному випадку відповідач не довів, що під час повторного розгляду заяви позивача було належним чином враховано правову оцінку, надану судом у рішенні від 04.03.2025, а також належно досліджено акт опитування свідків і встановлені судовими рішеннями обставини щодо роботи позивача в колгоспі.
З огляду на викладене суд дійшов висновку, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у зарахуванні позивачу до страхового стажу періоду роботи в колгоспі є необґрунтованою та протиправною.
Водночас суд враховує, що призначення, перерахунок пенсії, визначення тривалості стажу та обчислення конкретного розміру пенсійних виплат належить до компетенції органів Пенсійного фонду України. Тобто, відповідач повинен самостійно визначити точну тривалість стажу позивача за весь заявлений період з 01.01.1946 по 01.01.1950, враховуючи акти опитування свідків, судове рішення від 28.02.2018 у справі №686/14340/17, а також інші наявні у пенсійній справі докази, та здійснити обчислення належного розміру пенсії.
За таких обставин належним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправною відмови відповідача та зобов`язання останнього повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.07.2024 про зарахування до страхового стажу періодів роботи з 01.01.1946 року по 01.01.1950 року, з урахуванням висновків суду, наданих у цьому рішенні.
Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зважаючи на встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про наявність достатніх фактичних та юридичних підстав для часткового задоволення позову у спосіб визначений судом.
Відповідно до Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI позивач звільнений від сплати судового збору, тому підстав для розподілу судових витрат в порядку, передбаченому ст. 139 КАС України, немає.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.
Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у зарахуванні ОСОБА_1 до страхового стажу періодів роботи в колгоспі з 01.01.1946 року по 01.01.1950 року на підставі поданої заяви від 17.07.2024 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.07.2024 про зарахування до страхового стажу періодів роботи в колгоспі з 01.01.1946 року по 01.01.1950 року, з урахуванням висновків суду, наданих у цьому рішенні. 
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) 	
Відповідач:	Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29013 , код ЄДРПОУ - 21318350) 	

Головуючий суддя 		В.К. Блонський