Придніпровський районний суд м.Черкаси    
Справа № 711/5555/25
Номер провадження2/711/1698/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2026 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого судді Петренка О.В.,
за участю секретаря судового засідання Дмитренка О.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
ВСТАНОВИВ:
20 червня 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути зі ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 20 475 грн та судові витрати (вхідний №24771/25, а.с.2-5).
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 02 червня 2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №02021-06/2024. Цей кредитний договір був підписаний ОСОБА_1 електронним підписом, що відтворений шляхом використання останнім одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п.8 кредитного договору №02021-06/2024.
Відповідно до п.п.1.6 п.1 кредитного договору №02021-06/2024, кошти кредиту надаються ТОВ «Аванс кредит» у готівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. Кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «Аванс кредит» суми кредиту 02021-06/2024 (загального розміру) за реквізитами згідно п.п.1.6 п.1 кредитного договору №02021-06/2024.
Як стверджує позивач у мотивувальній частині позову, підписанням кредитного договору відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з усіма умовами надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Аванс кредит», які розміщені на сайті Товариства (п.п.7.6 кредитного договору).
19 листопада 2024 року між ТОВ «Аванс кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №191124/2, у відповідності до умов якого ТОВ «Аванс кредит» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Аванс кредит» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників.
Відповідно до Реєстру боржників від 19.11.2024 до договору факторингу №191124/2, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 у сумі 20475 грн, з яких 7000 грн - сума заборгованості за основною сумою кредиту, 9975 грн - сума заборгованості за відсотками, та 3500 грн - сума заборгованості за штрафними санкціями. Саме означену заборгованість позивач просить суд стягнути з відповідача шляхом ухвалення відповідного судового рішення
Крім того, у пункті 3 прохальної частини позовної заяви позивачем викладено прохання про стягнення з відповідача ОСОБА_1 судових витрат.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 червня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ТОВ «ФК «ЄАПБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором; визнано справу малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті о 10 год 30 хв 04 серпня 2025 року в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси (а.с.36-37).
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.08.2025 судове засідання, що було призначено о 10 год 30 хв 04 серпня 2025 року, було відкладено до 09 год 00 хв 08 жовтня 2025 року (а.с.80). 
Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 жовтня 2025 року частково задоволено позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №02021-06/2024 від 02 червня 2024 року в розмірі 15 540 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот сорок) гривень, з яких 7000 (сім тисяч) гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, та 8540 (вісім тисяч п`ятсот сорок) гривень - сума заборгованості за відсотками.
Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 2 298 (дві тисячі двісті дев`яносто вісім) гривень 25 (двадцять п`ять) копійок.
У іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення (а.с.91-96).
14 лютого 2026 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Осадчий О.В. подав до суду заяву про перегляд заочного рішення, в якій просить суд поновити строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення, постановити ухвалу, якою скасувати заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 жовтня 2025 року, а справу призначити до судового розгляду за правилами спрощеного позовного (а.с.121-122).
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.02.2026 поновлено відповідачу ОСОБА_1 процесуальний строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення; прийнято до розгляду заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Осадчого О.В. про перегляд заочного рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 08 жовтня 2025 року в цивільній справі №711/5555/25 за позовом ТОВ «ФК «ЄАПБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором; призначене судове засідання з розгляду заяви про перегляд заочного рішення о 15 год 40 хв 03 березня 2026 року (а.с.130).
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.03.2026 задоволено заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Осадчого Олега Васильовича про перегляд заочного рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 08 жовтня 2025 року в цивільній справі №711/5555/25 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором; скасоване заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 жовтня 2025 року у цивільній справі №711/5555/25 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором; визнано справу малозначною та її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті о 08 год 40 хв 02 квітня 2026 року (а.с.143-144).
10 березня 2026 року представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Осадчим О.В. до суду поданий відзив на позовну заяву, в прохальній частині якого цей учасник справи просить суд ухвалити рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю (вхідний №10276/26, а.с.148-152).
Заперечення проти позовних вимог представник позивача обгрунтовує тим, що в матеріалах справи відсутні докази про надсилання позичальнику в електронній формі даних у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, і на який саме номер телефону надсилалися такі дані.
Також представник відповідача у відзиві на позов зазначає про те, що позивачем не доведено факту використання грошових коштів позичальником в розмірі суми наданого кредиту. У цьому контексті представник відповідача звертає увагу суду на те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження, що картковий рахунок, на який було перераховано суму кредиту в розмірі 7000 грн, належить саме відповідачу у справі ОСОБА_1 .
Крім того підставою необгрунтованості позовних вимог, на думку представника відповідача, є те, що позивач, на підтвердження переходу до останнього права вимоги до позивача за кредитним договором, долучив до матеріалів справи лише окремі аркуші договору факторингу, що суперечить положенням ст.95 ЦПК України, оскільки окремі аркуші договору факторингу не є належним чином засвідченими копіями документів та не є засвідченими витягами з них.
І на сам кінець, представник відповідача у відзиві акцентує увагу суду на тому, що позивачем не надані до суду докази на підтвердження оплати за договором факторингу №191124/2 від 19 листопада 2024 року, укладеним між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Аванс Кредит», а також докази про те, що боржник повідомлений про зміну кредитора за кредитним договором.
Підсумовуючи викладене, представник відповідача констатує, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами для підтвердження обставин, на які він посилається, а саме, не надано первинних бухгалтерських документів, що підтверджують факт перерахування відповідачу коштів за кредитним договором, не обґрунтовано наявність у відповідача заборгованості за вказаним договором кредиту у розмірі, зазначеному у розрахунку, як і не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за договором, за яким просить у судовому порядку стягнути заборгованість.
13 березня 2026 року представником позивача за довіреністю Совою Ю.М. подана відповідь на відзив, у прохальній частині якої позивач просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, стягнувши з відповідача як заборгованість за кредитним договором, так і судові витрати (вхідний №10771/26, а.с.166-177).
Заперечення на відзив на позовну заяву представник позивача обгрунтовує тим, що укладання кредитного договору, заборгованість за яким є предметом позову, відбулося лише після введення відповідачем одноразового ідентифікатора. Адже такий договір не міг бути укладений без застосування електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
У зв`язку з цим, представник позивача констатує, що позивачем доведено факт укладання відповідачем кредитного договору в електронній формі та підписання договору з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», тому позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань.
Щодо заперечень представника відповідача щодо належного підтвердження позивачем переходу права вимоги за кредитним договором від первісного кредитодавця до позивача, то представник останнього просить суд врахувати засоби доказування, що долучені до відповіді на відзив, якими спростовуються означені заперечення представника відповідача, а саме: договір факторингу №191124/2 від 19.11.2024 та платіжна інструкція №545 від 22.11.2024.
Також представник позивача звертає увагу суду на те, що у випадку, якщо відповідач з будь-яких підстав не отримала повідомлення про відступлення права вимоги, то у такому випадку відповідач не мала жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті заборгованості на рахунки первісного кредитодавця і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України.
Щодо доказів, що підтверджують перерахування коштів відповідачу за кредитним договором №02021-06/2024 від 02.06.2024, то представник позивача у відповіді на відзив звертає увагу суду на те, що перерахування коштів на платіжну карту відповідача за укладеним договором було безпосередньо здійснено оператором онлайн-послуг платіжної інфраструктури, який не здійснює операцій з готівковими грошима, а перекази коштів здійснюються виключно у безготівковій формі, у зв`язку з чим видаткові касові ордери на суму переказу не складаються. Також умовами угод з банками-екваєрами, від яких фактично надходять на картки клієнтів кошти до переказу, передбачено надходження від компанії загальних сум поповнення карток за визначений період, а не сум окремих транзакцій, в зв`язку з цим виділення транзакції як окремого платежу із зазначенням призначення у банківській виписці не є можливим.
У цьому контексті представник позивача констатує, що позивачем надано підтвердження перерахування коштів, зокрема відповідну інформаційну довідку про перерахування кредитних коштів. Доказів протилежного, зокрема того, що відповідні кошти не були зараховані на картковий рахунок позичальника, відповідач суду не надала.
Представники позивача Грибанов Д.В. та/або Сова Ю.М. у судове засідання, що призначене о 08 год 40 хв 02 квітня 2026 року, не з`явилися, причин не прибуття у судове засідання суду не повідомили, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, зокрема, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду до електронних кабінетів як безпосередньо позивача, так і Грибанова Д.В. як його представника, що були отримані цими учасниками справи 13.03.2026 (а.с.164 зворот, 165 зворот). Водночас представник позивача за довіреністю Сова Ю.М. , у пункті 4 прохальної частини відповіді на відзив, висловила прохання до суду здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача (а.с.177).
Відповідач ОСОБА_1 та/або її представник адвокат Осадчий О.В. у судове засідання не з`явилися, однак про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а саме: відповідач ОСОБА_1 - шляхом направлення судової повістки про виклик у судове засідання на адресу місця реєстрації проживання, що повернулася до суду із зазначенням підстав для її повернення: адресат відсутній за вказаною адресою (а.с.190); представник відповідача адвокат Осадчий О.В. - шляхом направлення судової повістки про виклик до суду до електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд», що була отримана цим учасником справи 13.03.2026 о 07 год 50 хв 45 сек (а.с.163 зворот).
Пунктом 4 ч.8 ст.128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
З огляду на те, що оператором поштового зв`язку у поштовому повідомленні проставлено відмітку про відсутність відповідача ОСОБА_1 за адресою реєстрації місця проживання, беручи до уваги, що відповідач не повідомила суду іншої адреси для направлення поштової кореспонденції, тому суд дійшов висновку про належне повідомлення відповідача ОСОБА_1 про дату (02 квітня 2026 року), час (08 год 40 хв) і місце (м. Черкаси, вул. Гоголя, 316, 3-й поверх) судового засідання.
Пунктом 2 ч.4 ст.128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи.
Оскільки судова повістка про виклик до суду, що направлялася представнику відповідача ОСОБА_1 адвокату Осадчому О.В. до електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд», була отримана цим учасником справи 13.03.2026 о 07 год 50 хв 45 сек, тому суд дійшов висновку, що і представник відповідача адвокат Осадчий О.В. був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи.
Водночас 02.04.2026 представник відповідача адвокат Осадчий О.В. подав заяву про проведення судового засідання у відсутність відповідача та її представника, у задоволенні позовних вимог просить суд відмовити (вхідний №14200/26, а.с.194).
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Оскільки справа слухалась у відсутність всіх учасників справи то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
02 квітня 2026 року суд, після оголошення про перехід до стадії ухвалення судового рішення, керуючись положеннями ч.1 ст.244 ЦПК України, відклав ухвалення та проголошення судового рішення до 16 год 10 хв 06 квітня 2026 року.
Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши процесуальну позицію представника позивача, висловлену письмово, а також процесуальну позицію представника відповідача, що викладена письмово, дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що 02.06.2024 між ТОВ «Аванс кредит» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №02021-06/2024 (далі - Кредитний договір), який підписаний Старовою Т.О. електронним підписом з одноразовим ідентифікатором W0292 (а.с.6-8).
Згідно п.1.1 Кредитного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 7000,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.
Відповідно до п.1.2 Кредитного договору, тип кредиту: кредит. Мета отримання кредиту: на власні потреби клієнта. Кредит надається строком на 120 днів. Дата надання кредиту: 02 червня 2024 року. Наданий кредит клієнт зобов`язаний погасити в останній день строку кредитування. Дата погашення кредиту 29 вересня 2024 року.
Згідно п.1.4 Кредитного договору, за користування кредитом товариством нараховуються проценти, що є платою за користування кредиту. Тип процентної ставки фіксована.
Пунктом 1.4.1 Кредитного договору обумовлено, що процентна ставка становить 1,5% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.2 цього договору.
Відповідно до п.1.5 Кредитного договору, детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього договору.
Згідно п.1.6 Кредитного договору, кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта уключаючи використання реквізитів платіжної картки №4402-99ХХ-ХХХХ-5817, протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Кредит надання без забезпечення у вигляді застави. Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту за вказаними реквізитами.
Відповідно до п.3.1 Кредитного договору, за користування кредитом товариством нараховуються виключно проценти. Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього договору.
Згідно п.3.2 Кредитного договору, сума кредиту, проценти за користування кредитом, нарахована неустойка (у разі наявності) складають заборгованість за договором. Заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок товариства у строк, встановлений договором.
Пунктом 3.3 Кредитного договору передбачено, що нарахування процентів за цим договором здійснюється в межах строку кредитування, зазначеного в п.1.2 договору, починаючи з дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом). При цьому, проценти за користування кредитом нараховуються на залишок фактичної заборгованості за кредитом станом на початок кожного календарного дня.
Згідно п.4.1.2 Кредитного договору, у разі затримання клієнтом сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, товариство має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі відповідно до процедури встановленої чинним законодавством України.
Пунктом 5.3 Кредитного договору сторони обумовили, що у випадку прострочення клієнтом терміну сплати чергового платежу, визначеного в Графіку платежів, Товариство у перший день прострочення нараховує штраф у розмірі 50% від суми, одержаної клієнтом за цим договором, при цьому загальний розмір нарахованого штрафу не може перевищувати граничні обмеження, встановлені нормами чинного законодавства України про споживче кредитування. Штраф підлягає оплаті клієнтом протягом строку кредитування. 
Відповідно до п.7.1 Кредитного договору, цей договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін та діє протягом строку, вказаного в п.1.2 цього договору.
Як вбачається з Додатку №1 до Договору про надання фінансового кредиту №02021-06/2024 від 02 червня 2024 року, яким є Графік платежів, що підписаний відповідачем ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором W0292, остання мала повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними у наступні дати: 26 червня 2024 року в сумі 2625 гривень 00 копійок; 21 липня 2024 року в сумі 2625 гривень 00 копійок; 15 серпня 2024 року в сумі 2625 гривень 00 копійок; 09 вересня 2024 року в сумі 2625 гривень 00 копійок та 29 вересня 2024 року в сумі 9100 гривень 00 копійок. Усього: чиста сума кредиту 19600 гривень 00 копійок; сума кредиту за договором 7000 гривень 00 копійок; проценти за користування кредитом 12600 гривень 00 копійок; реальна річна процентна ставка 11188,14%; загальна вартість кредиту 19600 гривень 00 копійок (а.с.9).
Крім того 02 червня 2024 року відповідачем ОСОБА_1 підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором W0292 Паспорт споживчого кредиту, в якому викладені умови кредитування ТОВ «Аванс Кредит», з урахуванням побажань споживача, яким є відповідач ОСОБА_1 (а.с.10-11).
Із листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №3466_250423101241 від 23.04.2025 судом встановлено, що 02.06.2024 о 13 год 05 хв 05 сек ТОВ «Аванс кредит» через ТОВ «Універсальні платіжні рішення» здійснило перерахування грошових коштів в сумі 7000 грн, що відповідає сумі кредиту, отриманого відповідачем ОСОБА_1 на виконання умов Кредитного договору, шляхом їх перерахування на картковий рахунок відповідача з призначенням платежу: зарахування на картку, маска картки НОМЕР_1 , що відповідає масці картки, що зазначена у п.1.6 Кредитного договору (а.с.12).
Також у судовому засіданні був досліджений договір факторингу №191124/2 від 19.11.2024, що укладений між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» як «фактором» та ТОВ «Аванс Кредит» як «клієнтом» (далі - Договір факторингу, а.с.13-15, 180-188).
Відповідно до п.1.1 Договору факторингу, за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною договору.
Згідно п.1.2 Договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованості та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.
19 листопада 2024 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» як фактором та ТОВ «Аванс кредит» як клієнтом підписано та скріплено печатками сторін акт прийому-передачі Реєстру Боржників за договором факторингу №191124/2 від 19 листопада 2024 року (а.с.16).
Суд звертає увагу учасників справи, що з аналізу п.1.2 Договору факторингу суд встановив, що цим правочином момент набуття позивачем ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги до боржників, які зазначені у відповідних реєстрах, виключно з моментом підписання сторонами договору факторингу і акту прийому-передачі реєстру боржників та не пов`язує цей момент зі сплатою фактором на користь клієнта коштів на виконання умов Договору факторингу.
Водночас, із платіжної інструкції №545 від 22.11.2024 суд встановив, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» сплатило ТОВ «Аванс кредит» 4 209 773,02 грн у рахунок оплати за відступлення права вимоги за договором факторингу №191124/2 від 19.11.2024 (а.с.179).
Із Витягу з Реєстру боржників від 19 листопада 2024 року до Договору факторингу суд встановив, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №02021-06/2024 у загальній сумі 20475 грн, з яких 7000 грн - сума заборгованості за основною сумою кредиту, 9975 грн - сума заборгованості за відсотками, та 3500 грн - сума заборгованості за штрафними санкціями (а.с.17).
Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №02021-06/2024 від 02 червня 2024 року, складеного ТОВ «Аванс кредит», за період з 02 червня 2024 року до 19 листопада 2024 року, відповідач ОСОБА_1 має заборгованість за вказаним кредитним договором у сумі 20475 гривень 00 копійок, з яких: 7000 гривень 00 копійок - сума заборгованості за основною сумою боргу та 13475 гривень 00 копійок - сума заборгованості за відсотками. Також із означеного письмового доказу суд встановив, що відповідач ОСОБА_1 частково здійснила сплату коштів у рахунок погашення кредиту в сумі 2625 грн, що мало місце 26.06.2024. Крім того, аналізуючи означений письмовий доказ, суд встановив, що ТОВ «Аванс кредит» здійснило нарахування ОСОБА_1 як позичальнику штрафу на загальну суму 3500 грн за період з 22.07.2024 до 21.08.2024 (а.с.18-20).
Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи від 27.12.2007 № 8462, виданого Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зареєстровано як фінансову установу та на підставі додатку до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи №183 серії ФК, що видане 28.02.2012, товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» має право здійснювати фінансові послуги без отримання ліцензії, а саме: факторинг (а.с.22, 22 зворот).
Відповідно до розпорядження Національної комісії що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг №691 від 23.03.2017 «Про видачу товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів)», ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» видано ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), а саме на: надання послуг з факторингу (а.с.23).
Також у судовому засіданні була безпосередньо досліджена довідка до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААВ №357974, якою документована відповідач ОСОБА_1 , зі змісту якої суд встановив, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи безтерміново, починаючи з 11.01.2022 (а.с.156). 
Суд, безпосередньо дослідивши усі засоби доказування, що подані сторонами як на підтвердження своїх позовних вимог, так і заперечень проти них, дійшов таких висновків.
Відповідно до положень ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч.1,2 ст. 207 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно диспозиції ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015 (далі - Закон №675), пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ч.12 ст. 11 Закону №675).
Статтею 12 Закону №675 визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону №675 передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 ст.1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Згідно з ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. 
Таким чином, суд встановив, що позивач як новий кредитор набув права вимоги до відповідача за Кредитним договором на підставі Договору факторингу, що був укладений між ТОВ «Аванс кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».
Суд відхиляє заперечення представника позивача адвоката Осадчого О.В. про те, що долучений позивачем витяг з Договору факторингу є неналежним, недопустимим та недостовірним доказом юридичного факту переходу права грошової вимоги за Кредитним договором від ТОВ «Аванс кредит» як первісного кредитодавця до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» як його правонаступника у спірних правовідносинах, оскільки ч.2 ст.95 ЦПК України передбачено, якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. 
Оскільки для вирішення конкретного спору значення має предмет Договору факторингу, час переходу права вимоги від клієнта до фактора, а також факт підписання уповноваженими представниками фактора та клієнта означеного правочину та скріплення їх підписів печатками сторін Договору факторингу, тому суд дійшов висновку, що долучений до позовної заяви позивачем витяг з Договору факторингу є письмовим доказом у розумінні ст.95 ЦПК України, а також відповідає критеріям належності та достовірності засобів доказування.
Також суд звертає увагу учасників справи, що позивачем до відповіді на відзив долучений повний текст Договору факторингу, із дослідження якого суд встановив, що витяг з нього, що долучений позивачем до позову, повністю відповідає повному тексту означеного правочину.
Крім того суд відхиляє твердження представника відповідача про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження оплати за Договором факторингу, з підстав того, що, як вже суд зазначав у мотивувальній частині судового рішення, з аналізу п.1.2 Договору факторингу слід зробити висновок, що цим правочином момент набуття позивачем ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги до боржників, які зазначені у відповідних реєстрах, пов`язано виключно з моментом підписання сторонами договору факторингу і акту прийому-передачі реєстру боржників та не пов`язує цей момент зі сплатою фактором на користь клієнта коштів на виконання умов Договору факторингу. Також суд звертає увагу учасників справи, що позивачем до відповіді на відзив долучено платіжну інструкцію №545 від 22.11.2024, зі змісту якої суд встановив, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» сплатило ТОВ «Аванс кредит» 4 209 773,02 грн у рахунок оплати за відступлення права вимоги за договором факторингу №191124/2 від 19.11.2024 (а.с.179).
Щодо заперечень представника відповідача проти позовних вимог з призми того, що відповідачем не отримувалися повідомлення про заміну кредитора в кредитному зобов`язанні, про що представник відповідача зазначив у мотивувальній частині відзиву на позовну заяву, то суд відхиляє їх з огляду на таке.
Відповідно до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, і таке виконання є належним. Тобто, факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань.
Такий висновок суду узгоджується з правовим висновком щодо застосування означених норм матеріального права, що викладений у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2019 року в справі № 361/2105/16-ц (провадження № 61-22929св18), що застосовується з судом з метою дотримання положень ч.4 ст.263 ЦПК України.
Частинами 1,2 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.  До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Частинами 1,2 ст.1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Статті 527, 530 ЦК України визначають, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Таким чином, із дослідженого безпосередньо в судовому засіданні Кредитного договору, суд встановив, що його сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано такий кредит, строк та умови його надання, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору на відповідних умовах шляхом підписання означеного договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а саме: W0292.
Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Проте всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, відповідачем не надано суду жодних доказів як неотримання нею в кредит від ТОВ «Аванс кредит» грошових коштів у сумі 7000 грн, так і доказів своєчасного та у повному обсязі виконання умов Кредитного договору у строки, передбачені цим правочином. 
Водночас матеріалами справи підтверджується той факт, що сума кредиту, яка була обумовлена між ТОВ «Аванс кредит» та ОСОБА_1 і відображена у п.1.1 Кредитного договору, була отримана відповідачем шляхом перерахування на її картковий рахунок, маска-картки № НОМЕР_2 (а.с.12).
У зв`язку з цим, суд відхиляє твердження представника відповідача про те, що матеріали справи не містять доказів перерахування відповідачу суми кредиту згідно укладеного ним Кредитного договору.
Частиною 4 ст.12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Проте відповідач всупереч процесуальному обов`язку доведення обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог, не надала суду засобів доказування, які б спростовували б як юридичний факт емітування банківською установою на її ім`я банківської картки, маска картки НОМЕР_1 , так і факт зарахування на неї 02.06.2024 7000 грн як суми кредиту згідно умов Кредитного договору.
Також суд відхиляє заперечення представника відповідача щодо того, що в матеріалах справи відсутні докази про надсилання позичальнику в електронній формі даних у вигляді алфавітно-цифрової послідовності для укладення Кредитного договору і на який саме номер мобільного телефону, оскільки у розділі 8 «Реквізити та підписи сторін» Кредитного договору міститься інформація про одноразовий ідентифікатор, який містить алфавітно-цифрову послідовність, яким відповідач підписала Кредитний договір, виявивши волю на його укладення з первісним кредитодавцем, а саме: W0292. Крім того суд звертає увагу учасників справи, що конклюдентні дії відповідача щодо часткового виконання умов Кредитного договору (сплата 2625 грн, а.с.18-20) безумовно свідчать як про факт укладення відповідачем означеного правочину та ознайомлення з його умовами, так і про отримання грошових коштів у кредит. 
Крім того суд звертає увагу учасників справи, що матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження невиконання первісним кредитодавцем умов Кредитного договору в частині перерахунку коштів, зокрема такі не долучені представником відповідача ані до заяви про перегляд заочного рішення, ані до відзиву на позовну заяву, а також не заявлено клопотання про витребування відповідного засобу доказування.
Отже, зважаючи на те, що ОСОБА_1 не виконала грошове зобов`язання щодо повернення суми кредиту, що обумовлена у п.1.1 Кредитного договору, в сумі 7000 грн як позикодавцю ТОВ «Аванс кредит», так і його правонаступнику в спірних правовідносинах: ТОВ «ФК «ЄАПБ», тому суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача 7000 грн в рахунок погашення за основним боргом (тілом кредиту) підлягає задоволенню.
Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 3500 грн, то суд зазначає про таке.
Пунктом 5.3 Кредитного договору сторони обумовили, що у випадку прострочення клієнтом терміну сплати чергового платежу, визначеного в Графіку платежів, Товариство у перший день прострочення нараховує штраф у розмірі 50% від суми, одержаної клієнтом за цим договором, при цьому загальний розмір нарахованого штрафу не може перевищувати граничні обмеження, встановлені нормами чинного законодавства України про споживче кредитування. Штраф підлягає оплаті клієнтом протягом строку кредитування. 
Крім того, з розрахунку заборгованості за кредитним договором №02021-06/2024 від 02 червня 2024 року, складеного ТОВ «Аванс кредит» за період з 02 червня 2024 року до 19 листопада 2024 року, суд встановив, що ТОВ «Аванс кредит» здійснило нарахування ОСОБА_1 як позичальнику штрафу на загальну суму 3500 грн за період з 22.07.2024 до 21.08.2024 (а.с.18-20).
Частиною 1 ст.549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Водночас ч.1 ст.550 ЦК України встановлено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Проте Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15.03.2022 №2120-ІХ, серед іншого, внесено зміни до розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України та доповнено його пунктом 18 наступного змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється:
1) у періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування;
2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, договір про споживчий кредит, тобто договори, відповідно до яких позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем);
3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 
Тобто в період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки - звільнення від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) кредитних зобов`язань.
Аналогічний правовий висновок, щодо аналізу п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, викладений у постанові Верховного Суду від 12.06.2024 у справі № 910/10901/23, який, відповідно до положень ч.4 ст.263 ЦПК України, судом застосовується під час ухвалення судового рішення у подібній справі.
Згідно правового висновку, що викладений у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23), дія п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України розповсюджується на кредитний договір.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і не скасований на час розгляду судом цієї справи.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що хоч умовами Кредитного договору сторони і обумовили нарахування та сплату позичальником штрафу в розмірі 50% від суми, одержаної клієнтом за Кредитним договором, але не більше ніж граничні обмеження, встановлені нормами чинного законодавства України про споживче кредитування, проте п.18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України позичальники, у період воєнного стану, звільняються від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання), в тому числі, і в кредитних зобов`язаннях.
У зв`язку із викладеним, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовної вимоги про стягнення штрафу в розмірі 3500 грн слід відмовити.
Щодо розміру заборгованості за відсотками в сумі 9975 грн суд зазначає наступне.
Відповідно до п.1.2 Кредитного договору, тип кредиту: кредит. Мета отримання кредиту: на власні потреби клієнта. Кредит надається строком на 120 днів. Дата надання кредиту: 02 червня 2024 року. Наданий кредит клієнт зобов`язаний погасити в останній день строку кредитування. Дата погашення кредиту 29 вересня 2024 року.
Згідно п.1.4 Кредитного договору, за користування кредитом товариством нараховуються проценти, що є платою за користування кредиту. Тип процентної ставки фіксована.
Пунктом 1.4.1 Кредитного договору обумовлено, що процентна ставка становить 1,5% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.2 цього договору. 
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Суд, перевіривши нарахування позивачем розміру боргу за нарахованими та несплаченими процентами за користування відповідачем сумою кредиту, керуючись ст.627 ЦПК України, а також умовами Кредитного договору встановив, що їх розмір визначений неправильно. 
Так, за період строку кредиту (з 02.06.2024 до 29.09.2024) розмір відсотків, згідно умов Кредитного договору, які мала сплатити кредитодавцю відповідач, становить 12600 грн (7000 грн х 0,015 = 105 грн; 105 грн х 120 днів = 12 600 грн). 
Проте ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22.11.2013, що набрав чинності 24.12.2023, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Відповідно до пункту 17 розділу 4 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Отже максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 % (тобто, з 24.12.2023 до 21.04.2024 включно); протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 22.04.2024 до 19.08.2024 включно); починаючи з 20.08.2024 та надалі - 1%.
Проте відповідно до п. 1.4.1 Кредитного договору процентна ставка становить 1,5% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.2 цього договору. Тобто, з аналізу означеної умови Кредитного договору суд встановив, що у період строку кредитування (з 02.06.2024 до 29.09.2024) щоденна процентна ставка є фіксованою і становить 1,5%/день.
Частиною 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Суд, проаналізувавши умови Кредитного договору, в контексті щоденної відсоткової ставки за користування кредитом протягом строку кредитування, у взаємозв`язку із положеннями ч.5 ст.8, ч.5 ст.12 та п.17 розділу 4 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», встановив, що умова п.1.4.1 Кредитного договору щодо сплати щоденних відсотків за користування сумою кредиту, починаючи з 20.08. до 29.09.2024, в розмірі 1,5%/день є нікчемною, оскільки порушує права відповідача як споживача кредитних послуг щодо відповідності умов Кредитного договору положенням Закону України «Про споживче кредитування» в контексті максимальної щоденної відсоткової ставки, що визначена цим нормативно-правовим актом, починаючи з 24.12.2023.
У зв`язку з викладеним суд дійшов висновку, що за період часу з 20.08.2024 до 29.09.2024 включно, відсотки за користування відповідачем як споживачем кредитними коштами підлягають перерахунку з призми щоденної відсоткової ставки в розмірі 1% замість 1,5%.
Таким чином, розмір відсотків, які підлягали сплаті відповідачем на користь первинного кредитора ТОВ «Аванс кредит», а відповідно і перейшли правом вимоги до позивача на підставі Договору факторингу, є наступним:
1)за період часу з 02.06.2024 до 19.08.2024 включно, тобто за 79 календарних днів, розмір відсотків, що підлягали сплаті відповідачем з метою належного виконання умов Кредитного договору складає 8295 грн (7000 грн х 0,015 = 105 грн (розмір відсотків за 1 день користування кредитом); 105 грн х 79 днів (кількість днів між 02.06.2024 та 19.08.2024 включно) = 8295 грн);
2)за період 20.08.2024 до 29.09.2024 включно, тобто за 41 календарний день, розмір відсотків, що підлягали сплаті відповідачем з метою належного виконання умов Кредитного договору (ч.5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» ) складає 2870 грн (7000 грн х 0,01 = 70 грн (розмір відсотків за 1 день користування кредитом); 70 грн х 41 день (кількість днів між 20.08.2024 та 29.09.2024 включно) = 2870 грн).
Отже, сукупний розмір відсотків, що підлягали сплаті відповідачем на користь первинного кредитора ТОВ «Аванс кредит» у період строку кредитування з урахуванням положень ч.5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», складає 11 165 грн (8295 грн + 2870 грн).
Водночас суд звертає увагу учасників справи, що згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №02021-06/2024 від 02.06.2024, що міститься в матеріалах справи на а.с.18-20, відповідач ОСОБА_1 26.06.2024 сплатила первісному кредитодавцю у рахунок погашення кредиту в сумі 2625 грн, що ТОВ «Аванс кредит» зараховані в рахунок погашення відсотків за користування кредитними коштами. 
У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що розмір відсотків, що заявлені позивачем до стягнення з відповідача в розмірі 9975 грн, підлягає задоволенню частково, а саме в розмірі 8540 грн (11 165 грн - 2625 грн).
У цьому контексті суд звертає увагу учасників справи, що всупереч положенням ч.1 ст. 81 ЦПК України відповідачем не надано доказів на спростування наявної заборгованості по сплаті відсотків за користування сумою кредиту в період дії Кредитного договору, тобто з 02.06.2024 до 29.09.2024.
Що стосується прохання позивача, викладеного у п.3 прохальної частини позовної заяви від 21.05.2025 (вих.№009245938), про стягнення зі ОСОБА_1 на користь позивача понесених судових витрат, то суд зазначає про таке.
Із досліджених судом матеріалів позовної заяви вбачається, що судові витрати позивача складаються лише з витрат на оплату судового збору за подачу позовної заяви в розмірі 3028 грн, що підтверджується платіжною інструкцією кредитного переказу коштів №114808 від 20.05.2025 (а.с.1). Інших доказів, понесених позивачем судових витрат, матеріали означеної позовної заяви не містять.
Частиною 1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки суд визнав позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за Кредитним договором обгрунтованими і задовольнив їх на суму 15540 грн (7000 грн - заборгованість за основною сумою боргу (тілом кредиту), та 8540 грн - заборгованість за відсотками)), що складає 75,90% від ціни позову (15 540 грн / 20475 грн), тому з відповідача на користь позивача, керуючись ч.1 ст.141 ЦПК України, підлягав би стягненню судовий збір в сумі 2 298,25 грн, тобто 75,9% від розміру сплаченого позивачем судового збору (3028 грн х 0,759).
Проте, згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються, особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
Як вбачається з копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ №357974, яким документована відповідач ОСОБА_1 , остання є особою з інвалідністю ІІ групи, починаючи з 11.01.2022.
Ураховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а відповідач ОСОБА_1 , відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, оскільки є особою з інвалідністю ІІ групи, суд, з урахуванням положень ч.1, 6 ст.141 ЦПК України, дійшов висновку, що судові витрати позивача на сплату судового збору у сумі 2298,25 грн слід компенсувати позивачу за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» до відповідача ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково в розмірі 15 540 грн, з яких: 7000 грн - заборгованість за основною сумою боргу (тілом кредиту), та 8540 грн - заборгованість за відсотками. Крім того судові витрати позивача на сплату судового збору у сумі 2298,25 грн, що визначений пропорційно розміру задоволеним позовним вимогам, слід компенсувати позивачу за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У іншій частині позовні вимоги слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. 516, 527, 530, 610, 628, 634, 638, 1046, 1049, 1050, 1077, 1082 ЦК України, п.18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.8, 12, п.17 розділу 4 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», ст. 4, 12, 13, 76, 77, 79, 80, 81, 89, 95, 133, 141, 247, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №02021-06/2024 від 02 червня 2024 року в розмірі 15 540 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот сорок) гривень, з яких 7000 (сім тисяч) гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, та 8540 (вісім тисяч п`ятсот сорок) гривень - сума заборгованості за відсотками.
Компенсувати товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, понесені судові витрати на сплату судового збору в розмірі 2 298 (дві тисячі двісті дев`яносто вісім) гривень 25 (двадцять п`ять) копійок.
У іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення складене 06 квітня 2026 року.

Сторони в справі:
Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ЄДРПОУ: 35625014, місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 .

Головуючий:	  	О.  В.  Петренко