Справа № 442/6114/25 Головуючий у 1 інстанції: Хомик А.П. 
Провадження № 22-ц/811/3383/25 Доповідач в 2 інстанції: Савуляк Р.В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

30 березня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
Головуючого судді: Савуляка Р.В.
суддів: Мікуш Ю.Р., Шандра М.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2025 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину.
Позов мотивувала тим, що з 26 лютого 1998 року вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_1 , у якому у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Протягом п`яти років вони з відповідачем разом не проживають, припинили шлюбі відносини, не ведуть спільного господарства.
Відповідач проживає у Республіці Польща, дітьми не цікавиться та матеріально їх не утримує, незважаючи на те, що є працездатним, працює неофіційно, здійснюючи міжнародне перевезення пасажирів за кордон, а усі кошти витрачає на власні потреби.
Оскільки відповідач має нерегулярний мінливий дохід за кордоном, найбільш доцільним буде стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 10000 грн щомісяця для збереження того рівня життя, який дитина мала тоді, коли проживала з батьками.
З наведених підстав просила стягувати з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання дочки – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі по 10 000 грн щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення нею повноліття. 
Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 вересня 2025 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на неповнолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі по 5000 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини, починаючи з 14 серпня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_1 1211.20 грн судового збору в дохід держави.
Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 вересня 2025 року оскаржила представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 .
В апеляційній скарзі покликається на те, що позивачкою не подано достатніх доказів на підтвердження наявності у відповідача фінансової можливості для сплати аліментів в сумі 10000 грн, а також, що розмір таких аліментів є необхідним дитині для забезпечення її гармонійного розвитку.
Визначений розмір аліментів значно перевищує встановлений законодавством мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину відповідного віку..
Суд не взяв до уваги те, що ОСОБА_1 добровільно сплачував кошти на утримання дитини, оскільки уповноважував позивачку на отримання коштів з каси банку та отримання банківської картки.
Просить рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 вересня 2025 року змінити в частин стягнення розміру аліментів та стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на неповнолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі по 2500 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини, починаючи з 14 серпня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно з ч. 5 статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, є дата складення повного судового рішення – 30 березня 2026 року.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України № 789ХII від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно з ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України).
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності володіння та /або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у том числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платник аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.
Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2025 рік» передбачено, що з 01 січня 2025 року прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років встановлюється в розмірі 3196 грн. 
Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2026 рік» передбачено, що з 01 січня 2026 року прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років встановлюється в розмірі 3512 грн. 
За приписами зазначених правових норм на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими.
За правовою природою аліментні зобов`язання – це періодичні платежі, які платник аліментів зобов`язаний сплачувати щомісячно, з метою матеріального утримання дитини.
Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. 
Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 одружилися 26 лютого 1998 року, після одруження прізвище дружини – ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_1 .
Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 , виданим повторно Дрогобицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, підтверджується, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Судом встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом з матір`ю, ОСОБА_3 , що не заперечується сторонами.
Звертаючись з позовними вимогами, ОСОБА_3 обґрунтовує заявлений розмір аліментів тим, що відповідач є фізично здоровою особою, отримує хоч і мінливий дохід, однак працює за кордоном, а відтак він має можливість сплачувати аліменти в розмірі 10000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Пенсійним посвідченням № НОМЕР_3 підтверджується, що ОСОБА_1 є пенсіонером МНС України за вислугою років (а.с. 50).
На підтвердження отриманих доходів, відповідач надав фотокопію звіту про отриману пенсію у січні 2026 року в розмірі 8489.06 грн (а.с 51).
Надані відповідачем докази не підтверджують його майновий стан в повній мірі та не свідчать про те, що пенсія є єдиним джерелом доходу ОСОБА_1 і у нього відсутні інші доходи.
Разом з тим, заявою від 02 жовтня 2025 року, посвідченою приватним нотаріусом м.Вроцлав Беатою Яновською, зареєстрованою в реєстрі за № 2954/2025, ОСОБА_1 відмінив довіреність на представництво інтересів та розпорядження його б банківськими рахунками, видану на ім`я ОСОБА_3 , посвідчену приватним нотаріусом м. Каліш Домінікою Хойнацькою 20 грудня 2023 року за реєстровим номером № 6876/2023. 
Вчинення нотаріально посвідчених дій на території Республіки Польща свідчить про перебування відповідача за кордоном, що не звільняє його від обов`язку брати участь в утриманні дитини. 
Враховуючи те, що аліменти спрямовані саме на утримання дитини, що є обов`язком обох батьків, реалізація якого полягає у забезпеченні достойного рівня життя дитини, необхідного для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, враховуючи її потреби, визначений законом мінімальний розмір аліментів та прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, беручи до уваги, що відповідач є особою молодого працездатного віку, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, що якнайкраще відповідатиме інтересам дитини та буде достатнім для забезпечення її належного матеріального утримання.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 добровільно сплачував кошти на утримання дитини не підтверджують забезпечення належного утримання дитини в повній мірі а відтак не позбавляють позивача права на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів.
В апеляційній скарзі зазначено, про те, що відповідач надав позивачці довіреність №6826/2023 від 20 грудня 2023 року на отримання коштів з каси банку, однак ця довіреність в подальшому була відкликана самим відповідачем.
Погоджуючись зі сплатою аліментів в розмірі 2500 грн,, відповідач не навів доводів, що саме такий розмір аліментів відповідатиме якнайкращим інтересам дитини. 
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Згідно норм ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, постановлено справедливе судове рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.
Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 вересня 2025 року– залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 30 березня 2026 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Шандра М.М.