Справа № 585/385/26 
Номер провадження 2/585/559/26 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2026 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючої судді – Цвєлодуб Г.О.,
секретаря судового засідання Салій О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ромни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , про зміну способу стягнення аліментів, -
В С Т А Н О В И В:
30 січня 2026 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, встановлений рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 16 лютого 2021 року, стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 25% від усіх видів доходу відповідача, а у разі відсутності офіційного доходу - виходячи з розміру середньої заробітної плати щомісячно, починаючи з дня подання даного позову і до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування позову із посиланням на ст. ст. 181, 182, 183, 192 СК України зазначає, що проживає разом з дитиною у м. Києві, де рівень витрат на проживання значно вищий, дитина відвідує платні секції, що потребує регулярних додаткових витрат. Після ухвалення судового рішення фінансове становище відповідача змінилося, оскільки він проживає та працює за кордоном, що свідчить про отримання ним доходів, значно вищих за середній рівень доходів в Україні. ЇЇ матеріальне становище, у свою чергу, погіршилося, перебуває у новому шлюбі, має на утриманні ще двох малолітніх дітей, а також знаходиться у декретній відпустці, що суттєво обмежує її можливості самостійно забезпечувати всі потреби дітей. Усі витрати, пов`язані з утриманням, вихованням та забезпеченням потреб дітей фактично несе самостійно. Враховуючи викладене, фіксована сума аліментів у розмірі 1500 грн. не відповідає реальному рівню доходів відповідача, і тому просить суд змінити спосіб їх стягнення на більш об`єктивний у частці від доходу.
Ухвалою суду від 04.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін.
Позивач в заяві до суду позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, справу розглядати без її участі.
Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, відзиву чи клопотань про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило.
Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відтак відповідач є таким, що належно повідомлений про час і місце розгляду справи. Таким чином немає перешкод для судового розгляду.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи проводиться за відсутності сторін, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 
Судом встановлено, що рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 16 лютого 2021 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову – 14.12.2020, до досягнення дитиною повноліття. 
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина другастатті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокремастаттею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 3ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження.
Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Згідно зст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2026 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 3512 гривень.
Відтак, встановлено, що наразі, розмір аліментів присуджений рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 16 лютого 2021 року становить менше ніж мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину.
При цьому, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року).
В силу ч. 3 ст. 181 СК України саме позивачу належить право вибору способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку платника аліментів) і саме вона має право на подання позову про зміну способу стягнення аліментів.
З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги щодо зміни способу стягнення аліментів ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, не погіршать її матеріального становища і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону.
В той же час, суд зазначає, що чинним законодавством не передбачено визначення рішенням суду альтернативного способу стягнення аліментів у разі вирішення питання про їх стягнення, зміну їх розміру чи способу стягнення, а позивачка у разі зміни обставин передбачених ст.192 СК України не позбавлена можливості звернутися до суду з відповідним позовом про зміну розміру аліментів.
Тож зважаючи на зазначене, позов в частині визначення альтернативного способу стягнення аліментів задоволенню не підлягає.
Позивачка відповідно до закону звільнена від сплати судового збору, тому з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача.
Керуючись ст.180-184, 192 СК України, ст. ст.12, 13, 81, 82, 141, 142, 263-265, 268, 274-279, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.
Змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 16 лютого 2021 року з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , алімненти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1500 гривень на стягнення аліментів в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 1331 грн. 20 коп. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО
МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ Г.О.ЦВЄЛОДУБ