Справа №521/20468/25 
Номер провадження 3/521/214/26
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді - Непоради О.М.,
за участю секретаря - Зубчевського Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Одесі матеріали, що надійшли з Одеської митниці ДМС України, за протоколом складеним відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Болгарії, працюючого ФОП ОСОБА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина Болгарії НОМЕР_1 від 21.02.2023, орган що видав МВР Хасково, 
про порушення митних правил, передбачених ч.3 ст. 471 МК України,
за участю сторін провадження:
представника Одеської 
митниці ДМС України - Ревенко Т.А.,
представника ОСОБА_1 - адвоката Болгара А.В.,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов протокол №0505/UA500000/2025 від 16.08.2025 року про порушення митних правил з відповідними матеріалами, у відношенні гр. ОСОБА_1 , за ознаками вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 471 МК України.
З протоколу про порушення митних правил вбачається, що 16.08.2025 року близько 01:05 годині в зону митного контролю пункту пропуску «Орлівка» ВМО №5 митного поста «Придунайський» Одеської митниці по смузі руху «зелений коридор» заїхав легковий автомобіль марки «LAND ROVER » реєстраційний номер НОМЕР_2 VIN–код НОМЕР_3 , країна реєстрації Україна під керуванням громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_4 разом із пасажиром громадянином Болгарії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 паспорт громадянина Болгарії НОМЕР_1 від 21.02.2023 р. 
В ході спільного митно-прикордонного огляду транспортного засобу, особистих речей водія та пасажира, в портмоне громадянина Болгарії ОСОБА_1 було виявлено монета жовтого кольору на аверсі зображено портрет чоловіка та напис по колу, на реверсі герб Російської імперії, номінал «5 рублей» і рік «1898», яка може становити історичну або культурну цінність.
При усному опитуванні, в порядку ст. 342 Митного кодексу України, Болгарії ОСОБА_1 , заявив посадовій особі митного органу про відсутність товарів та предметів, які підлягають письмовому декларуванню та оподаткуванню митними платежами, або які заборонені чи обмежені до переміщення через митний кордон України.
Виявлені предмет переміщувався без ознак приховування та його виявлення не було ускладнене у будь-якій спосіб.
Вказаний предмет громадянин Болгарії ОСОБА_1 не задекларував письмово та не заявив під час усного опитування. Дозвільні документи у громадянина Болгарії ОСОБА_1 , на момент перетину митного кордону, були відсутні.
Таким чином, громадянин Болгарії ОСОБА_1 не заявив митному органу точні відомості про переміщувані ним через митний кордон предмети, які підлягають обов`язковому декларуванню та обмежені до переміщення через митний кордон України. 
На підставі вищевказаних обставин, у відношенні ОСОБА_1 було складено протокол про ПМП за ознаками правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 471 МК України.
У судовому засіданні гр. ОСОБА_1 участі не приймав, однак приймав участь його захисник, який надав пояснення по суті складеного протоколу та просив провадження по справі закрити, у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення, так як з матеріалів вбачається, що виявлена та вилучена монета дійсно є монетою жовтого кольору виготовлена зі сплаву на основі золота та інших металів (висновок експерта №1420003600-0252). Однак, належність вказаної монети до історико-культурних цінностей не встановлено провадженням по справі та є фактично припущенням головного державного інспектора який склав даний протокол.
Представник митниці у судовому засіданні вважав, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, винна у вчиненні адміністративного правопорушення, її вина підтверджується зібраними у справі доказами, і тому необхідно притягнути її до адміністративної відповідальності згідно чинного законодавства.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, вислухавши думку учасників процесу, суд не знаходить достатніх підстав для визнання особи винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 471 МК України, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.
З матеріалів справи встановлено, що 16.08.2025 року близько 01:05 годин в зону митного контролю пункту пропуску «Орлівка» ВМО №5 митного поста «Придунайський» Одеської митниці по смузі руху «зелений коридор» заїхав легковий автомобіль марки «LAND ROVER» реєстраційний номер НОМЕР_2 VIN–код НОМЕР_3 , країна реєстрації Україна під керуванням громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_4 разом із пасажиром громадянином Болгарії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 паспорт громадянина Болгарії НОМЕР_1 від 21.02.2023 р. 
В ході спільного митно-прикордонного огляду транспортного засобу, особистих речей водія та пасажира, в портмоне громадянина Болгарії ОСОБА_1 було виявлено монета жовтого кольору на аверсі зображено портрет чоловіка та напис по колу, на реверсі герб Російської імперії, номінал «5 рублей» і рік «1898», яка може становити історичну або культурну цінність.
Виявлений предмет переміщувався без ознак приховування та його виявлення не було ускладнене у будь-якій спосіб.
Справа про порушення митних правил може бути заведена тільки в тому випадку, коли є достатні дані, які свідчать про наявність ознак правопорушення.
Наявність ознак складу правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона) є обов`язковою для кваліфікації конкретного діяння як порушення митних правил.
В протоколі про порушення митних правил зазначено, що ОСОБА_1 не заявив митному органу точні відомості про переміщувані ним через митний кордон предмети, які підлягають обов`язковому декларуванню та обмежені до переміщення через митний кордон України.
У відповідності до ч.2 ст.7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Положеннями п.3 ч.1 ст.8 МК України визначено, що державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості.
Відповідно до ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення - сукупності юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначаються вчинене протиправне діяння як конкретне адміністративне правопорушення.
Тобто, при складанні протоколу про порушення митних правил враховуються ознаки складу правопорушення, які мають узгоджуватись з диспозицією статті, до відповідальності за якою притягується особа. У іншому випадку відсутність однієї із ознак складу правопорушення виключає можливість притягнення особи до відповідальності.
Згідно ч.3 ст. 471 МК України, відповідальність настає за недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами.
Відповідно до п. 5 ст. 366 МК України визначено, що обрання «зеленого коридору» вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчать про факти, що мають юридичне значення.
Пунктом 6 ст. 366 МК України передбачено, що громадяни, які проходять (проїжджають) через «зелений коридор», звільняються від подання письмової митної декларації, але це не означає звільнення від обов`язкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України.
Так встановлені факти і обставини свідчать, що ОСОБА_1 переміщував монету жовтого кольору без ознак приховування та її виявлення не було ускладнене у будь-який спосіб.
Відповідно до протоколу, представником митниці зазначено, що вилучена у ОСОБА_1 монета підпадає під дію Закону України «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей» від 21 вересня 1999 року та може бути вивезена за межі митної території України на підставі свідоцтва на право вивезення культурних цінностей.
Згідно Висновку дослідження Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби № №1420003600-0252 від 15.10.2025 року: наданий на дослідження зразок у вигляді монети золотисто-жовтого кольору із написами та зображеннями. Монета виготовлена зі сплаву на основі золота: золото – основа; інші елементи – мідь та в невеликих кількостях залізо та срібло.
Відповідно до Наказу Міністерства Культури та Мистецтв України від 22.04.2002 року №258 про затвердження «Інструкції про порядок оформлення права на вивезення, тимчасового вивезення культурних цінностей та контролю за їх переміщенням через державний кордон України» дозвіл Державної служби контролю потрібен на вивезення вітчизняних та зарубіжних монет із дорогоцінних і недорогоцінних металів, паперових грошових знаків до 1960 року включно.
Пунктом 18 ч.1 ст. 4 МК України визначено поняття культурні цінності - об`єкти матеріальної та духовної культури, що мають художнє, історичне, етнографічне та наукове значення і підлягають збереженню, відтворенню та охороні відповідно до законодавства України.
Однак, до матеріалів протоколу митним органом не було долучено жодних доказів, що вилучена монета - є монетою яка представляє культурне чи історичне значення. 
Орган, який складав протокол не довів перед незалежним судом, що вилучена монета відповідає критеріям, визначеним у вказаній Інструкції, оскільки матеріали провадження не містять будь-яких досліджень, висновків експертиз або навіть спеціалістів щодо вказаної монети на предмет визначення культурного або історичного значення вказаного товару.
За змістом ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Аналогічні вимоги також закріплені в ст. 489 МК України.
Один з основних принципів забезпечення вирішення спорів у публічно-правовій сфері, зокрема, між суб`єктом приватного права і суб`єктом владних повноважень, передбачає, що останній зобов`язаний забезпечити доведення в суді правомірності свого рішення, дії або бездіяльності, оскільки, в протилежному випадку, презюмується, що вони є протиправними.
Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 31.01.2019 року по справі № 760/10803/15-а (адміністративне провадження № К/9901/19074/18).
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).
Статтею 495 МК України та статтями 251, 252 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Докази по справі мають бути належними та допустимими. Належний доказ - це доказ, зміст якого відтворює фактичну обставину, що має значення для правильного вирішення справи. До того ж фактичні дані - це дані, які маючи зв`язок із фактами предмета доведення, здатні підтвердити існування чи відсутність доказуваних фактів. Допустимим вважається той доказ, який був отриманий у встановленому законом порядку і передбаченими способами, а також, коли законодавець допускає його використання.
Слід зазначити, що в протоколі про порушення митних правил головний держаний інспектор вказав на те, що вході спільного митно-прикордонного огляду транспортного засобу, особистих речей водія та пасажира, в портмоне громадянина Болгарії ОСОБА_1 було виявлено монета жовтого кольору на аверсі зображено портрет чоловіка та напис по колу, на реверсі герб Російської імперії, номінал «5 рублей» і рік «1898», яка може становити історичну або культурну цінність.
Однак, крім дослідження на вміст металів, жодних досліджень на предмет визначення культурного або історичного значення відносно вилученої монети, Одеською митницею здійснено не було.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять, а працівниками митниці не доведено наявність в діях гр. ОСОБА_1  суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 471 МК України.
Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. 
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. 
Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. 
Положеннями ч. 2 ст.19 Конституції України закріплено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.
Отже, суд, аналізуючи вищевикладені обставини, враховуючи наведені норми та керуючись конституційним принципом презумпції невинуватості, вказаним в ст. 62 Конституції України (тобто, вина особи, яка притягається до відповідальності повинна бути доведена органом який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватися на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів), вважає, що вина особи у скоєні адміністративного правопорушення не доведена, а тому провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.
Згідно ч. 2 ст. 528 МК України, у справі про порушення митних правил суд (суддя) виносить одну з постанов, передбачених частиною першою статті 527 цього Кодексу.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 527 МК України, у справі про порушення митних правил суд (суддя), що розглядає справу, виносить, зокрема, постанову про закриття провадження у справі.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 62 Конституції України, п.1 ч.1 ст. 247, ст. ст. 283, 284 КУпАП, ст.ст. 268, 460, 471, 527, 528, 529 МК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за протоколом про порушення митних правил №0505/UA500000/2025, щодо притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 471 МК України, – закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 471 МК України.
Вилучену за протоколом про порушення митних правил №0505/UA500000/2025 від 16.08.2025 року, монету жовтого кольору на аверсі зображено портрет чоловіка та напис по колу, на реверсі герб Російської імперії, номінал «5 рублей» і рік «1898» - повернути ОСОБА_1 , або уповноваженій ним особі.
Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Хаджибейський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: О.М. Непорада