Справа № 127/31153/25
Провадження № 22-ц/801/986/2026
Категорія: 68
Головуючий у суді 1-ї інстанції Федчишен С. А.
Доповідач:Голота Л. О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2026 року	Справа № 127/31153/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
Головуючого судді Голоти Л. О. (суддя - доповідач),
суддів Оніщука В.В., Рибчинського В.П., 
за участю секретаря судового засідання Литвин Ю.О., 
розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 127/31153/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах дітей Вінницької міської ради про усунення перешкод у спілкування з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітнім сином, 
за апеляційною скаргою Куйдана Олега Ігоровича, який діє в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 5.02.2026, ухвалене у складі судді Федчишина С.А. в приміщенні суду в м. Вінниця, повний текст рішення складено 9.02.2026, - 
в с т а н о в и в :

2.10.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах дітей Вінницької міської ради про усунення перешкод у спілкування з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітнім сином, в якому просив : зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди щодо участі ОСОБА_1 у спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визначити ОСОБА_1 , такі способи участі у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 без присутності матері і без обмеження місць зустрічі: Регулярні зустрічі та перебування: Щотижневі зустрічі: середина тижня: кожна середа з 17.00 год. до 20.00 год. (тривалістю 3 години). Це час для спільних занять, ігор або відвідування гуртків/секцій, які дитина може відвідувати. Вихідні: Кожні другі вихідні місяця (п`ятниця з 18.00 год. до неділі 18.00 год. ) з ночівлею у батька. Це забезпечить повноцінний час для спільного дозвілля, відпочинку та закріплення емоційного зв`язку. Додаткові зустрічі: Загальноосвітні заходи: Участь батька у дошкільних та шкільних заходах, батьківських зборах, святах. Медичні огляди/візити до лікаря: Забезпечення спільної присутності обох батьків або за погодженням одного з батьків. Святкові дні та канікули: Державні свята: Розподіл святкових днів, що не збігаються з вихідними, здійснюється за черговістю або за домовленістю. У разі відсутності домовленості, святкові дні, що припадають на парні роки, дитина проводить з батьком, а не парні - з матір`ю. День народження дитини: Час ділиться порівну між батьками або відзначаються спільно, залежно від можливості та бажання дитини. День народження батька та матері (позивача та відповідача): Дитина проводить кілька годин з відповідними батьком чи матір`ю для привітання. Літні канікули: Протягом літніх канікул дитина проводить з батьком один повний місяць (28-31 календарних днів) за попереднім погодженням сторін. Можливість додаткових зустрічей протягом літа за взаємною згодою. Осінні, зимові та весняні канікули: Кожні канікули діляться порівну між батьками (наприклад, одна половина з батьком, інша з матір`ю) або проводяться по черзі (осінні з батьком, зимові-з матір`ю, весняні- з батьком, наступні осінні - з матір`ю тощо). Конкретні дати узгоджуються заздалегідь. Особливі положення: Інформування: Кожен з батьків зобов`язується оперативно інформувати іншого про стан здоров`я дитини, важливі події у житті дитини, успіхи у навчанні, а також про будь-які зміни в режимі дня або графіку дитини; відвідування секцій, гуртків, додаткового навчання. Телефонний та відеозв`язок: Батько має право на щоденне спілкування з дитиною за допомогою телефонного або відеозв`язку у зручний для дитини час, який не порушує її режим сну, навчання чи дозвілля (наприклад з 19.00 год. до 20.00 год. щодня, крім днів безпосереднього перебування з батьком). Зміни графіку: Будь-які зміни до цього графіку можливі лише за взаємною згодою обох батьків. У разі виникнення непередбачених обставин, батьки зобов`язуються негайно повідомляти один одного та шукати спільно прийняті рішення. Місце передачі дитини: Передача дитини здійснюється за місцем проживання дитини або за іншим погодженим місцем, зручним для обох сторін.
Позов обґрунтовано тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 28.03.2022, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13.10.2023 розірвано. В період шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Фактично з самого моменту розлучення, з відповідачем почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні сина, його відвідуванні, почалися створюватися штучні перешкоди зі сторони відповідача та стосовно неможливості нормального спілкування позивача із сином. 
8.07.2025 позивач звернувся із заявою до Служби у справах дітей Вінницької міської ради з проханням про визначення способів участі його як батька у вихованні та спілкуванні з сином, однак відповідно до відповіді від 15.08.2025 № Ч131/52480/34-01-9 останньому було відмовлено через відсутність інформації про місце проживання та перебування дитини. Позивач звернувся до Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області з проханням встановити місце проживання та перебування його сина ОСОБА_3 , однак відповідно до відповіді від 5.08.2025 останньому було відмовлено з причин небажання відповідача надавати вказану інформацію ОСОБА_1 . 
ОСОБА_1 повною мірою спроможний й виявляє бажання брати участь у житті дитини на рівні із матір`ю, має стабільний дохід, так як офіційно працевлаштований в КП «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної ради» на посаді практичного психолога, має гідні та належні умови проживання, підлаштовані для повноцінно морального, інтелектуального та фізичного розвитку сина ( ОСОБА_3 ). 
Відповідно до довідки № 01-05-31/185 від 26.09.2025 позивач відвідує сина в садочку ДНЗ № 23 ВМР, приходив та спілкувався з останнім на дитячому майданчику під час прогулянки та в роздягальній кімнаті групи під час режимних моментів. Позивач постійно цікавиться у вихователів про успіхи у навчанні сина. 
У власності позивача перебуває 3-х кімнатна квартира за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 65 м2. Для дитини у позивача передбачено окреме спальне місце в кімнаті із батьком, столик для занять, шафа для особистих речей дитини, місце для іграшок та приладдя. Телевізор, комп`ютер, шафа для книжок. Квартира укомплектована великою ванною кімнатою, пральною машиною холодильником, кухонними плитою та інше. Для дитини також передбачено власний посуд, засоби гігієни, місце для взуття та верхнього одягу. У власності ОСОБА_1 є власний автомобіль, що забезпечує переміщення дитини за потребою, в тому числі на навчання, відвідування лікарів, для дозвілля тощо. Також у власності позивача є приватний будинок із земельною ділянкою в передмісті Вінниці (с. Стрижавка).
17.12.2025 ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини /а. с. 123-126/.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 5.02.2026 відмовлено у прийнятті зустрічного позову, оскільки різний предмет спору /а. с. 149/.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 5.02.2026 позов задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визначено ОСОБА_1 способи та порядок участі у вихованні та спілкуванні з його малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без присутності при спілкуванні матері дитини та без обмежень місць зустрічі, а саме: щосереди щомісяця з 17-00 до 20-00 год; кожні другі вихідні місяця з 18-00 год п`ятниці до 18-00 год неділі з ночівлею у батька. В задоволенні решти вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 605,60 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції,  ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_2 ,подано апеляційну скаргу (вх № 3038/26 від 12.03.2026), в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить : скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити частково. Визначити ОСОБА_1 способи та порядок участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без присутності при спілкуванні матері дитини та без обмежень місць зустрічі, а саме : щовівторка щомісяця з 17:00 до 20:00 год; кожну 2 суботу щомісяця 13:00 до 18:00 год; зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити. 
Основними доводами апеляційної скарги є те, що (1) судом першої інстанції не розглянуто зустрічний позов і не прийнято процесуальне рішення по ньому; (2) судом позбавлено відповідача права на подання пояснень з приводу графіку побачень запропоновано позивачем; (3) відповідно до довідки ГО Футбольна школа «Джуніор» від 5.03.2026 ОСОБА_3 відвідує секцію з футболу з 2025 року і графік тренувань в нього з 18:00 до 19:30 год щопонеділка та шо середи; (4) ночівля сина з батьком може загрожувати дитині негативними наслідками, оскільки раніше відповідач забрала сина від батька з синцем на чолі та звернулась до правоохоронних органів про застосування домашнього насильства; для безпеки дитини необхідно встановити графік побачень щовівторка щомісяця з 17:00 до 20:00 год; кожну 2 суботу щомісяця 13:00 до 18:00 год.
3.04.2026 до Вінницького апеляційного суду надійшов відзив (вх № 4118/26-вх) ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , в якому, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. У відзиві міститься також клопотання про поновлення строку на його подання з тих підстав, що 2.04.2026 позивач звернувся до представника ОСОБА_6 за правничою допомогою, а тому просить поновити строк на подання відзиву. 
Ознайомившись із відзив та клопотання про поновлення строку на його подання колегія суддів дійшла висновку про залишення його без розгляду, оскільки наведені причини пропуску встановленого судом строку на його подання є неповажними, так як копію ухвали від 16.03.2026 та копію апеляційної скарги отримано позивачем 20.03.2026 /а. с. 211/, а відзив подано 3.04.2026, тобто більш як через п`ятиденний термін, встановлений ухвалою суду. 
Щодо розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції. 
Відповідно до частини третьої статті 368 ЦПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
У судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.
ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 заперечили проти апеляційної скарги, просили залишити її без задоволення. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін та їх представників, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, Вінницький апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 367 ЦПК України). 
Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Рішення суду першої інстанції частково відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.
У справі встановлено наступні обставини.
Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 28.03.2022, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13.10.2023 розірвано /а. с. 13/.
У даному шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а. с. 10, 14/.
8.07.2025 позивач звернувся із заявою до Служби у справах дітей Вінницької міської ради з проханням про визначення способів участі його як батька у вихованні та спілкуванні з сином, однак відповідно до відповіді від 15.08.2025 № Ч131/52480/34-01-9 останньому було відмовлено через відсутність інформації про місце проживання та перебування дитини /а. с. 30-31/.
Позивач звернувся до Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області з проханням встановити місце проживання та перебування його сина - ОСОБА_3 , однак відповідно до відповіді від 05.08.2025 останньому було відмовлено з причин небажання Відповідача надавати вказану інформацію ОСОБА_1 /а. с. 32/.
Відповідно до довідки № 01-05-31/185 від 26.09.2025 позивач відвідує сина в садочку ДНЗ № 23 ВМР, приходив та спілкувався з останнім на дитячому майданчику під час прогулянки та в роздягальній кімнаті групи під час режимних моментів. Позивач постійно цікавиться у вихователів про успіхи у навчанні сина /а. с. 33/.
У власності позивача перебуває 3-х кімнатна квартира за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 65м2. Для дитини у Позивача передбачено окреме спальне місце в кімнаті із батьком, столик для занять, шафа для особистих речей дитини, місце для іграшок та приладдя. Телевізор, комп`ютер, шафа для книжок. Квартира укомплектована великою ванною кімнатою, пральною машиною холодильником, кухонними плитою та інше. Для дитини також передбачено власний посуд, засоби гігієни, місце для взуття та верхнього одягу /а. с. 27-29/.
Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 20.01.2026 №01/00/011/3526 затверджено висновок щодо визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з сином, яким визначено спосіб участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкування з дитиною, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : щосереди щомісяця з 17-00 до 20-00 год; кожні другі вихідні місяця з 18-00 год п`ятниці до 18-00 год неділі з ночівлею у батька /а. с. 133-143/.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що запропонований позивачем графік є надто інтенсивним для дитини віком 6 років з особливостями розвитку, передбачає часті зміни місця перебування дитини протягом тижня, що може негативно вплинути на психоемоційний стан дитини та його режим дня. Натомість графік, запропонований органом опіки та піклування, передбачає більш стабільний режим для дитини: щосереди щомісяця з 17-00 до 20-00 год; кожні другі вихідні місяця з 18-00 год п`ятниці до 18-00 год неділі з ночівлею у батька, що дозволяє дитині мати стабільний графік та звикнути до передбачуваного розкладу.
Висновок суду першої інстанції зроблено за неповного з`ясування обставин справи, неправильного застосування норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права з огляду на наступне.
Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд із такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства.
Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини).
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Відповідно до статті 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.
Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на виховання дитини. Навпаки міжнародні договори та національне законодавство гарантують батькам реалізацію принципу рівності щодо виховання дитини.
Статтею 7 Конвенції про контакт з дітьми передбачено, що під час вирішення спорів стосовно контакту судові органи вживають усіх належних заходів для: забезпечення поінформованості кожного з батьків про важливість для їхньої дитини та їх обох установлення та підтримання регулярного контакту з їхньою дитиною; заохочення батьків та інших осіб, які мають сімейні зв`язки з дитиною, до досягнення мирових угод стосовно контакту, зокрема шляхом використання сімейного посередництва та інших процедур для вирішення спорів; забезпечення перед прийняттям рішення наявності достатньої інформації, зокрема від носіїв батьківської відповідальності, для прийняття рішення в найвищих інтересах дитини, і, коли необхідно, одержання додаткової інформації від інших відповідних органів чи осіб.
В аспекті наявності підстав для встановлення обмежень щодо побачень батька з дитиною заслуговує на увагу рішення Європейського суду з прав людини від 19.10.2023 («Терещенко проти України», № 35481/20), у якому суд констатував порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при зменшенні періодичності побачень батька з дитиною (4 дні на місяць) без відповідних і достатніх підстав для цього, зокрема якщо ці обмеження відповідали найкращим інтересам дитини. Крім того, судом констатовано неурахуванням національними судами положення статті 19 СК України, відповідно до якої, вирішуючи спори щодо участі батьків у вихованні дитини, суди могли не погоджуватися з висновком органу опіки та піклування, лише якщо висновок органу був недостатньо обґрунтованим або суперечив інтересам дитини.
Рівноцінне спілкування малолітньої дитини з батьком в тій же мірі, що і з матір`ю, відповідає її якнайкращим інтересам.
Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
У статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України).
Відповідно до частини другої статті 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Згідно з частинами першою-третьою статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
У частині першій та другій статті 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.
В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 № 2402-III (далі - Закон № 2402-III) кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (статті 11 Закону №2402-III).
У статті 15 Закону №2402-III зазначено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 29.05.2019 по справі № 357/17852/15-ц виснувала, що положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитись на шкоду інтересам дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини.
Вирішуючи питання про встановлення способу участі у вихованні для одного з батьків, який постійно не проживає з дітьми, суди повинні враховувати усю сукупність обставин конкретної справи (постанова Верховного Суду від 10.04.2024 по справі № 686/3568/22).
Верховний Суд у постанові від 31.03.2021 по справі №562/1686/18 наголосив, що під час вирішення спору, що стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а дитина потребує уваги, підтримки і любові обох батьків, суди повинні ґрунтовно дослідити та оцінити всі обставини справи, надати належну правову оцінку доказам: кожному конкретно взятому та їх сукупності. Сам факт емоційно напружених відносин між колишнім (фактичним) подружжям та особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини та її право на спілкування з кожним із батьків.
Відповідно до частин четвертої-шостої статті 19 СК України у процесу розгляду судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
У частинах першій-третій статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу аргументи апеляційної скарги про те, що відповідно до довідки ГО Футбольна школа «Джуніор» від 5.03.2026 ОСОБА_3 відвідує секцію з футболу з 2025 року і графік тренувань в нього з 18:00 до 19:30 год щопонеділка та щосереди, а тому визначений судом першої інстанції графік побачень батька з сином щосереди щомісяця з 17-00 до 20-00 год зроблений без врахування відвідування дитиною в середу секції з футболу.
В суді апеляційної інстанції позивач погодився бачитись з дитиною щовівторка щомісяця з 17:00 до 20:00 год, а тому в цій частині, колегія суддів бере до уваги доводи апеляційної скарги.
Враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що слід визначити ОСОБА_1 способи та порядок участі у вихованні та спілкуванні з його малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : кожні другі вихідні місяця з 12-00 години суботи до 18-00 години неділі з ночівлею у батька, враховуючи, що батько, які і мати дитини, мають рівні права та обов?язки у вихованні дитини, в тому числі і право на те щоб дитини могла ночувати у батька. Доказів того, що ночівля сина кожні другі вихідні місяця з 12-00 години суботи до 18-00 години неділі суперечить інтересам дитини матеріали справи не містять. У свою чергу позивач, заявляючи позовні вимоги просив надати йому можливість бачитись з дитиною кожні другі вихідні дні, однак п`ятниця не є вихідним днем.
Доводи апеляційної скарги про те, що ночівля сина з батьком може загрожувати дитині негативними наслідками, оскільки раніше відповідач забрала сина від батька з синцем на чолі та звернулась до правоохоронних органів про застосування домашнього насильства; колегія суддів відхиляє, оскільки суду не надано доказів, що позивач неналежно виконує батьківські обов`язки щодо сина і це суперечить інтересам дитини. Однак, враховуючи вік дитини, відносини між батьками хлопчика, колегія суддів приходить висновку, що інтересам дитини, які забезпечать його розвиток у спокійному та стійкому середовищі, відповідатиме можливість забезпечення однієї ночівлі з батьком. 
Зміна обставин чи правовідносин, що мають істотне значення при визначенні способу участі одного з батьків у вихованні дитини, в тому числі з врахуванням віку дитини, її прихильності до кожного з батьків, не позбавляє права батьків у майбутньому звернутись до суду з позовом про встановлення іншого способу участі одного з батьків у вихованні дитини.
Твердження в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції не розглянуто зустрічний позов і не прийнято процесуальне рішення по ньому, апеляційний суд відхиляє, оскільки ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 5.02.2026 відмовлено у прийнятті зустрічного позову, оскільки різний предмет спору /а. с. 149/. Зазначена ухвала не оскаржувалась в апеляційному порядку.
Вимоги апеляційної скарги про вирішення апеляційним судом зустрічного позову та його задоволення, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки судом першої інстанції по суті зустрічні позовні вимоги не вирішувались, а ухвала від 5.02.2026, якою відмовлено у прийнятті зустрічного позову в апеляційному порядку не оскаржувалась.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункт 1-4 частини першої статті 376 ЦПК України).
Враховуючи наведене, інтереси малолітньої дитини та сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 5.02.2026 зміні, виклавши третій абзац резолютивної частини рішення в наступній редакції. Визначити ОСОБА_1 способи та порядок участі у вихованні та спілкуванні з його малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : щовівторка з 17-00 години до 20-00 години та кожні другі вихідні місяця з 12-00 години суботи до 18-00 години неділі з ночівлею у батька. В задоволенні решти вимог слід відмовити. В іншій частині рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 5.02.2026 в апеляційному порядку не оскаржується, а тому апеляційним судом не перевіряється відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України. 
Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, - 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , задовольнити частково.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 5.02.2026 змінити, виклавши третій абзац резолютивної частини рішення в наступній редакції.
Визначити ОСОБА_1 способи та порядок участі у вихованні та спілкуванні з його малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : щовівторка з 17-00 години до 20-00 години та кожні другі вихідні місяця з 12-00 години суботи до 18-00 години неділі з ночівлею у батька. 
В задоволенні решти вимог відмовити. 
В іншій частині рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 5.02.2026 залишити без змін.
Поновити дію рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 5.02.2026.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.  
Повний текст постанови складено 20.04.2026.

Головуючий суддя   Л. О. Голота

Судді: В. В. Оніщук

В. П. Рибчинський