Справа № 712/5130/26
Провадження № 2-о/712/145/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 квітня 2026 року м. Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого/судді - Троян Т.Є.
при секретарі - Чумак Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, заінтересована особа – ОСОБА_2 ,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просить видати обмежувальний припис щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 строком на шість місяців і застосувати до нього такі заходи тимчасового обмеження: заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебувати за місцем проживання ОСОБА_1 , а саме за адресою АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , наближатися менше як 100 м. до її місця проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 та до майна заявниці; заборонити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 будь-яким способом контактувати із заявницею (через телефон, повідомлення, соціальні мережі або третіх осіб).
Вимоги мотивує, тим, що вона вимушена звернутися до суду відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», посилаючись на те, що ОСОБА_2 , з яким вона проживає, але який наразі не є членом її родини, проте проживає у належній їй на праві власності квартирі, вчиняє щодо неї домашнє насильство (психологічний та моральний тиск).
Вказувала, що вона є власницею частки житлового приміщення, у якому проживає разом із заінтересованою особою, який не має реєстрації місця проживання у цьому житлі.
Вказала, що їхнє спільне проживання супроводжувалося непередбачуваними та безпідставними і неконтрольованими перепадами настрою ОСОБА_2 , які проявлялися у нервозності, люті, агресії щодо її поведінки. З часом його агресивна поведінка, лайливі вислови в її адресу, викликають обгрунтований страх за свою безпеку та здоров`я. Звільнити житло ОСОБА_2 відмовляється, ігноруючи її законні права власника та право на спокійне проживання та користування власністю. На підтвердження зазначених обставин заявницею подано електронний доказ – відеозапис, який просить дослідити у судовому засіданні.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.04.2026 року відкрито провадження по справі в порядку окремого провадження.
Заявниця скерувала заяву, відповідно до якої зяву підтримала, просила задовольнити.
Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. Із заявами чи клопотаннями до суду не звертався.
Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
На підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України, суд вважає доцільним провести розгляд цивільної справи у даному судовому засіданні.
Відповідно до ч.1 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі.
Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду (ч. 2 ст. 350-5 ЦПК України).
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.
Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Відповідно до ч.1 ст.350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі.
Судом встановлено, що з ксерокопії паспорта заявниці слідує, що її місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .
Як зазначено в заяві, разом із заявницею за вказаною адресою проживає без реєстрації ОСОБА_2 , 03.05.1955
Заявниця зазначала, що їхнє спільне проживання супроводжувалося непередбачуваними та безпідставними і неконтрольованими перепадами настрою ОСОБА_2 у зв`язку із вживанням спирних напоїв, які проявлялися у нервозності, люті, агресії щодо її поведінки. З часом агресивна поведінка, лайливі вислови в її адресу, викликають обгрунтований страх у неї за свою безпеку та здоров`я. 
Звільнити житло ОСОБА_2 відмовляється, ігноруючи її законні права власника та право на спокійне проживання та користування власністю.
На підтвердження обставин заявницею подано електронний доказ – відеозапис, який досліджено судом у судовому засіданні.
Із змісту відеозапису вбачається агресивна поведінка заінтересованої особи, що виражається у погрозах, психологічному тиску, приниженні, лайливих висловах на адресу заявиці, що свідчить про наявність домашнього насильства у формі психологічного насильства.
Суд враховує, що відповідно до практики Верховного Суду, електронні докази, зокрема відеозаписи розмов, погроз, можуть бути належними доказами домашнього насильства та підлягають оцінці у сукупності з іншими обставинами справи.
Розділом IV глави 13 ЦПК України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.
Відповідно до ст.350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Згідно п.п. 3, 6, 7, 8 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.
Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.
Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.
Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Враховуючи положення Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.
Частиною другою статті 3 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі № 369/7782/19 (провадження № 61-21337св19) зроблено висновок, що відповідно до частини третьої статті 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.
Частинами 2, 3, 4 ст.26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:
1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;
2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;
3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;
4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;
5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;
6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.
Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).
Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.
Згідно ст.350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.
Положеннями ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.
Надані заявницею в обґрунтування заявлених вимог докази безумовно вказують на вчинення ОСОБА_2 психологічного та морального насильства стосовно заявниці ОСОБА_1 .
Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що кривдник ОСОБА_2 вчиняє домашнє насильство відносно ОСОБА_1 , а тому наявні обґрунтовані ризики повторного вчинення ним домашнього насильства щодо заявниці у зв`язку із вживанням алкогольних напоїв, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно ОСОБА_2 шляхом встановлення декількох заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених п.п. 1, 4 ч.2 ст.26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» строком на три місяці.
Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.
Згідно із ч. 4 ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.
На підставі викладеного, ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та керуючись ст.ст. 247, 350-1, 350-5, 350-6 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, заінтересована особа: ОСОБА_2 – задовольнити частково.
Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього наступні обов`язки, а саме:
1) заборонити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувати за місцем проживання  ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме за адресою АДРЕСА_1 ;
2) заборонити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , наближатися менше як 100 м. до місця проживання  ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_1 та до майна  ОСОБА_1 ; 
3)заборонити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 будь-яким способом контактувати із  ОСОБА_1  ІНФОРМАЦІЯ_2 (через телефон, повідомлення, соціальні мережі або третіх осіб).

Встановити строк обмежувального припису три місяці.
Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.
Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.
Копії рішення суду вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення. Учасникам справи, які не були присутні у судовому засіданні, копія рішення суду надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення негайно, але не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення.
Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складений 17.04.2026 року.

Суддя Т.Є. Троян