Справа № 710/151/26 Провадження № 2/710/371/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.04.2026 м. Шпола
Шполянський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого – судді Сивоконя С.С.,
за участю секретаря судового засідання – Шпиці О.Е.,
представника позивача – Витріщак Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому з засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
05.02.2026 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшла згадана позовна заява, в якій позивач просить стягнути із ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частки його заробітку (доходу), щомісячно починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення донькою двадцятитрьохрічного віку за умови продовження навчання. 
Аргументи учасників справи.
Свій позов позивачка мотивує тим, що донька повністю перебуває на її утриманні. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 досягла повноліття та є студенткою 4 курсу Черкаської медичної академії спеціальності «медсестринство» з 01.09.2022. Форма навчання денна, термін закінчення навчального закладу: 30 червня 2026 року. Стан здоров`я та матеріальне становище відповідача дозволяє йому надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці, яка продовжує навчання. 
Інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 18.02.2026 було відкрите провадження по справі. Вирішено розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Представник позивача у судове засідання з`явилася, позов підтримала та просила його задовольнити. 
Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи суду не подавав.
27.02.2026 відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив у якому зазначив, що його донька як дитина учасника бойових дій має право на державну підтримку та пільги при оплаті навчання. Грошове забезпечення відповідача складається із основного грошового забезпечення у сумі 22000,00 грн та додаткової винагороди за виконання бойових завдань. Додаткова винагорода має тимчасовий та не стабільний характер, залежить від перебування у зоні бойових дій та виконання завдань і не є гарантованим постійним доходом. Відповідач не заперечує щодо надання матеріальної допомоги донці, але вважає, що стягнення аліментів має відбуватися у твердій грошовій сумі у розмірі 3500,00 грн щомісячно з урахуванням грошового забезпечення відповідача та проходження ним військової служби.
04.03.2026 представником позивача ОСОБА_4 було подано до суду відповідь на відзив у якій зазначається, що ОСОБА_3 навчається на бюджетній формі навчання, користується пільгами як дитина учасника бойових дій. У зв`язку із навчанням на денній формі ОСОБА_3 не має змоги працевлаштуватися, самостійного доходу не отримує. Станом на сьогодні потреби ОСОБА_3 не змінилися, вона потребує відповідного матеріального утримання. Матеріальний стан відповідача дозволяє виконувати обов`язок щодо надання матеріальної допомоги повнолітній донці, яка продовжує навчання із розрахунку його доходу. Стягнення аліментів в частці від доходу забезпечить дотримання інтересів повнолітньої доньки і не буде фінансово обтяжливим для відповідача. 
Мотивувальна частина
Фактичні обставини, встановлені судом.
Згідно свідоцтва про народження, Серія НОМЕР_1 , виданого (повторно) 15 серпня 2018 року Шполянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що 16 листопада 2007 року складено відповідний актовий запис № 15. Батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_1 (а.с.13).
13 грудня 2018 року Звенигородським ВДВС у Звенигородському районі Черкаської області за моєю заявою відкрито виконавче провадження № 57911949 з примусового виконання судового наказу Шполянського районного суду Черкаської області від 02 листопада 2018 року у справі № 710/1290/18. Судовим наказом Шполянського районного суду Черкаської області від 02 листопада 2018 року у справі № 710/1290/18 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття ОСОБА_3 . тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.19).
Згідно копії довідки, виданої інспектором відділу кадрів Черкаської медичної академії № 1303/04-03 від 03.11.2025, ОСОБА_3 є студенткою 4 курсу Черкаської медичної академії спеціальності «медсестринство» з 01.09.2022 (наказ про зарахування № 43-пк від 27.07.2022р.). Форма навчання денна, термін закінчення навчального закладу: 30 червня 2026 року (а.с.20).
Згідно із довідки №899 від 20.02.2026 виданої командиром військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_5 , старший солдат ОСОБА_2 перебуває на військовій службі по мобілізації у військовій частині НОМЕР_2 (а.с.77). 
Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
СК України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина. Такий правовий висновок, міститься у рішенні Верховного Суду від 04.07.2018, справа № 308/13136/16-ц, предметом розгляду якої було питання про стягнення аліментів на утримання дитини.
Відповідно ч. 1ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.
Згідно ст.198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
Відповідно до вимог ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Згідно із ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років: продовження ними навчання: потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Аналогічний висновок міститься і у постанові ВС №583/664/17 від 21.11.2018.
Аліментні зобов`язання між батьками і повнолітніми дітьми регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, та спосіб стягнення аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Враховуючи правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 у справі № 6 1296цс15, при визначенні розміру даного виду аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
Згідно зі статтею 6 СК України дитиною визнається особа до досягнення нею повноліття. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина передбачений главою 16 СК України. Вказана глава передбачає стягнення аліментів на період навчання і не передбачає стягнення додаткових витрат. До такого висновку прийшов ВС у справі № 642/36/16-ц від 29.03.2018 року, предметом розгляду якої було стягнення аліментів на повнолітню дитину та додаткових витрат.»
Відповідно до ч.ч.5,6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 – спільна донька позивача і відповідача у справі, досягнула повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 виданого повторно Шполянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області та копією паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм № НОМЕР_4 виданий Шполянським сектором Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області 07.12.2021. 
ОСОБА_3 є студенткою 4 курсу Черкаської медичної академії спеціальності «медсестринство» з 01.09.2022. Форма навчання денна, термін закінчення навчального закладу: 30 червня 2026 року.
Позивачка самостійно утримує доньку після досягнення нею повноліття.
Згідно ч.ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Оскільки ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання та не має самостійного заробітку, досягла повноліття, але їй ще не виповнилося 23 роки, відповідно вона має право на утримання батьками на період навчання після повноліття та до досягнення нею 23 років.
Позивачка надає матеріальну допомогу своїй дитині, в той час як батько такої допомоги не надає.
Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина. Такий правовий висновок, міститься у рішенні Верховного Суду від 04.07.2018 року, справа № 308/13136/16-ц, предметом розгляду якої було питання про стягнення аліментів на утримання дитини.
Судом враховується той факт, що відповідач є чоловіком працездатного віку. Крім цього не надав доказів про свій стан здоров`я, зокрема який впливає на працездатність, а також не надав будь - яких інших доказів, які б давали підстави вважати, про неможливість надання ним допомоги на утримання дитини яка навчається. Зазначені обставини не можуть свідчити про наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють надання батьком матеріальної допомоги дитині щомісячно.
Суд, враховуючи матеріальний стан позивачки та відповідача, рівність прав та обов`язків обох батьків, уважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в розмірі частини його заробітку (доходу), щомісячно за умови продовження навчання ОСОБА_3 . Таке рішення відповідає, як інтересам доньки, так і засадам розумності, виваженості і справедливості, тому позовні вимоги слід задовольнити.
Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач є звільненим від сплати судового збору на підставі п.3 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».
Оскільки позов задоволено, суд стягує із відповідача судовий збір на користь держави відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України в розмірі 1331,20 грн. 
Що стосується судових витрат на правову допомогу у розмірі 12000,00 гривень, суд зазначає наступне.
Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, Верховним Судом у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 01 вересня 2021 року у справі № 178/1522/18 (провадження № 61-3157св21).
На підтвердження витрат на правничу правову допомогу позивачем надано: квитанцію до прибуткового касового ордеру № 3/26 на суму 6000 грн., квитанцію до прибуткового касового ордеру № 4/26 на суму 6000 грн, Витяг з договору «про надання правничої допомоги « від 09.01.2026
Пунктом 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц, зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальних адвокатських витрат (встановлення їхньої доцільності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
На думку суду, понесені ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 12000,00 грн. є неспівмірними складності вирішеного судом питання та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).
З огляду на викладене, беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом послуг, суд дійшов висновку, що клопотання позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню на суму 3000 грн.
Зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони, що узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
На підставі ст.ст. 6, 179, 199, 200 СК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 211, 263-265, ч.1 ст. 354 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити.
Стягнути із  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків – НОМЕР_5 , інші відомості про особу суду не відомі, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 , інші відомості про особу, суду не відомі, аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду тобто з 05.02.2026 і до закінчення навчання тобто до 30.06.2026, або до припинення навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною 23 років, в залежності від того який факт настане раніше. 
Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.
Стягнути із  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків – НОМЕР_5 , інші відомості про особу суду не відомі, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 , інші відомості про особу, витрати на правничу допомогу у сумі 3000 грн. (три тисячі гривень).
Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків – НОМЕР_5 , інші відомості про особу суду не відомі, судовий збір в розмірі 1331,20 (одна тисяча триста тридцять одна гривня 20 копійок) на користь держави за такими реквізитами (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача за ЄДРПОУ - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), бюджетний рахунок – UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету – 22030106, стягувачем є Державна судова адміністрація України).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.С. Сивокінь