ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА	

справа № 753/5677/26
провадження № 2/753/8535/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2026 року суддя Дарницького районного суду м. Києва Комаревцева Л.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в залі суду за адресою: м. Київ, вул. Кошиця, 5а цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в :
У січні 2026 року до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовна заява мотивована тим, що відповідач не виконав зобов`язання за кредитним договором, в результаті утворилась заборгованість у розмірі 90000,00 грн.
З урахуванням викладеного, позивач був змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.
Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 16.03.2026 справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 
Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 20.04.2026 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про передачу справи за підсудністю до Васильківського районного суду Дніпропетровської області. 
Відповідачем у встановлений законом строк до суду не подано заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та не подано відзиву на позовну заяву, а відтак, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 18.06.2023 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи (веб-сайту creditkasa.com.ua) було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1224-6846. 
За умовами цього договору позичальнику було погоджено суму кредиту в розмірі 15 000,00 грн. 30.06.2023 сторони уклали Додаткову угоду № 1, відповідно до якої суму кредиту було збільшено на додаткові 3 000,00 грн.
Згідно з вимогами ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір підписується, зокрема, одноразовим ідентифікатором та прирівнюється за правовими наслідками до договору у письмовій формі. 
Суд встановив, що Відповідач підписав зазначений договір шляхом введення одноразового ідентифікатора А2199. 
Позивач виконав свої зобов`язання, перерахувавши кредитні кошти на банківську картку Відповідача через фінансово-розрахункову установу ТОВ «ФК «Контрактовий дім». 
Більше того, матеріали справи свідчать, що Відповідач раніше 26 разів оформлював кредитні відносини з Позивачем і належним чином їх погашав, що підтверджує його повну обізнаність з процедурою укладення та виконання електронних договорів.
У зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем зобов`язань з повернення кредиту, станом на 10.11.2025 загальна сума заборгованості склала 172 935,00 грн. 
Однак, суд бере до уваги, що Позивач самостійно застосував до Відповідача Програму лояльності, здійснивши часткове прощення боргу (списання процентів) у сумі 82 935,00 грн.
У зв`язку з цим до стягнення було заявлено лише 90 000,00 грн, з яких 18 000,00 грн - прострочена заборгованість за кредитом, а 72 000,00 грн - прострочена заборгованість за процентами.
Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Ч. 1 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношення , в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони ( кредитора ) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст.ст. 525,526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК.
Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлений договором.
Згідно з п. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовується положення параграфа 1 («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №44/9519/12 (№14-10цс18) зазначено, що Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлено договором.
Заборгованість відповідача в загальному розмірі становить 90000,00 грн.
Оцінюючи обґрунтованість заявлених вимог у частині стягнення процентів, суд виходить з наступного.
Відповідно до пунктів 6 ст. 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Свобода договору не є абсолютною і обмежена, зокрема, вимогами щодо дотримання балансу інтересів сторін.
Заявлена до стягнення сума процентів (72 000,00 грн.) перевищує розмір виданого кредиту (18 000,00 грн) у 4 рази. Суд зазначає, що встановлення у договорі надмірно високих процентних ставок, які призводять до колосального і непропорційного збільшення боргу, фактично перетворює проценти з плати за користування грошима на приховану фінансову санкцію (неустойку), що суперечить суті процентів як майнового еквівалента вартості послуги.
Крім того, суд бере до уваги майновий та соціальний стан Відповідача. Згідно з матеріалами справи та Відповіддю з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери № 2532029 від 30.03.2026, ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою (довідка № 3002-33725). Зареєстроване місце проживання відповідача до переміщення - Луганська область, Попаснянський район, м. Гірське, яке наразі відноситься до територій тимчасово окупованих російською федерацією та територій активних бойових дій.
В умовах воєнного стану та враховуючи втрату Відповідачем свого житла та звичного джерела доходів, стягнення процентів у розмірі 72 000,00 грн є очевидно несправедливим, надмірним тягарем, який порушує баланс інтересів сторін. 
Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. 
З Відповідача підлягає стягненню сума основного боргу (тіло кредиту) у розмірі 18 000,00 грн. Розмір процентів суд вважає за необхідне зменшити та стягнути в сумі, що дорівнює тілу кредиту, тобто 18 000,00 грн. Загальна сума до стягнення становить 36 000,00 грн. Такий розмір стягнення, на переконання суду, є співмірним, захищає майнові інтереси кредитора і водночас не ставить споживача (особу, що постраждала від збройної агресії) у вкрай скрутне матеріальне становище.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково (на 40% від заявленої суми: 36 000 грн з 90 000 грн), з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 064,96 грн. (2 662,40 грн х 40%).
Керуючись ст.ст. 12, 13, 80, 81, 89, 141, 259, 263-268, 354, 355 ЦПК України, суд - 
У Х В А Л И В:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором  - задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса перебування: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (ЄДРПОУ: 38548598) заборгованість за кредитним договором № 1224-6846 від 18.06.2023 року в загальному розмірі 36000,00 грн (тридцять шість тисяч гривень 00 копійок), судовий збір у розмірі 1 064,96 грн (одна тисяча шістдесят чотири гривні 96 копійок).
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення виготовлено 20.04.2026

 Суддя: Комаревцева Л.В.