Справа № 167/1219/25
Номер провадження 2/167/64/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)

06 квітня 2026 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:
головуючого судді Шептицької Н.В.,
з участю:
секретаря судового засідання Ващук О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (далі – позивач, АТ, банк) до ОСОБА_1 (далі – відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:

1.Стислий виклад позиції позивача.

АТ звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитними договорами, мотивуючи свій позов тим, що 27.01.2023 року між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №1011146264, відповідно до якого відповідач отримала кредит у сумі 96 388,48 грн (далі - Договір, Кредитний договір).
27.01.2023 року між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №1011146304, відповідно до якого відповідач отримала кредит у сумі 31 229,75 гривень.
З посиланням на ст.ст. 526, 530, 629 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зазначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами та зобов`язання повинно виконуватися сторонами належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк.
АТ вказує, що відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання за Договорами, кредити у встановлені строки не повернула, внаслідок чого заборгованість відповідача перед АТ «ПУМБ» станом на 09.04.2025 року становить:
-109 491,61 грн по Кредитному договору №1011146264 від 27.01.2023 року, з яких: 77 094,57 грн - заборгованість за кредитом;10,48 грн - заборгованість за відсотками; 32 386,56 грн – заборгованість за комісією;
-32 302,48 грн по Кредитному договору №1011146304 від 27.01.2023 року, з яких: 23 337,63 грн - заборгованість за кредитом; 2,28 грн - заборгованість за процентами; 8 962,57 грн заборгованість за комісією.
Позивачем на адресу місця проживання відповідача було направлено вимогу щодо погашення заборгованості за Кредитними договорами, проте у наданий строк відповідач заборгованість не сплатила.
Враховуючи вищенаведене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договорами на загальну суму 141 794,09 грн та витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 гривень.
Позовна заява подана через систему «Електронний суд».

2.Рух справи в суді.

Ухвалою головуючої судді від 29.10.2025 року позовні вимоги АТ за Кредитним договорами були роз`єднані (ас 45-46).
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.10.2025 року, справа за Кредитним договором №1011146304 від 27.01.2023 року передана на розгляд головуючому судді Шептицькій Н.В. (ас 47).
Ухвалою головуючої судді від 06.11.2025 року позовна заява за Кредитним договором №1011146304 від 27.01.2023 року була залишена без руху і наданий строк для усунення недоліків (ас 48-49), яка була виконана АТ 17.11.2025 року (ас 53-59).
Ухвалою головуючої судді від 18.11.2025 року позовна заява прийнята до розгляду та постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін (ас 60-61).
Учасники справи, які були вчасно і належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились.
Представник позивача в позовній заяві зазначив про розгляд справи у його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (ас 4).
Відповідач відзиву на позовну заяву не подала.
Суд ухвалив: проводити заочний розгляд справи у відсутності учасників справи, згідно ч.ч. 1, 4 ст.223, ч.1 ст.279 ЦПК України, на підставі ст.280 ЦПК України.
У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно частин 4, 5 ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Датою прийняття рішення у цій справі є 06.04.2026 року - дата складення повного судового рішення.
3.Встановлені в судовому засіданні обставини та досліджені докази на їх підтвердження.

Дослідивши і об`єктивно оцінивши наявні у справі письмові докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що 27.01.2023 року між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір шляхом підписання відповідачем заяви №1011146304 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, підписанням якої відповідач підтвердила, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення ДКБО фізичних осіб, розміщену на сайті АТ «ПУМБ» (pumb.ua) в повному обсязі з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх), погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку.
У заяві про приєднання до ДКБО фізичних осіб зазначено, що відповідач просила банк надати їй споживчий кредит: на загальні цілі в сумі 31 229,75 грн, на строк – 48 місяців, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості – 1,4%, розмір процентної ставки – 0,01% річних, та визначено графік платежів.
27.01.2023 року ОСОБА_1 також був підписаний Паспорт споживчого кредиту на вищезазначених умовах.
27.01.2023 року відповідача відповідно до умов Кредитного договору №1011146304
Отримала грошові кошти в сумі 31 229,75 гривень.
Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за Кредитним договором №1011146304 від 27.01.2023 року становить 32 302,48 грн, з яких: 23 337,63 грн - заборгованість за кредитом, 2,28 грн - заборгованість за процентами, 8 962,57 грн - заборгованість за комісією.
З метою досудового врегулювання спору, позивачем на адресу відповідача було направлено письмову вимогу (повідомлення) № КНО-44.2.2/580 від 10 квітня 2025 року з вимогою сплатити заборгованість за Кредитним договором №1011146304 від 27.01.2023 року в сумі 32 302,48 гривень.

Встановлені обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами: заявою № 1011146304 від 27.01.2023 року (ас 7зв-8), Паспортом споживчого кредиту (ас 9зв), паспортом ОСОБА_1 (ас 10-11), Публічною пропозицією АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ас 12-17), письмовою вимогою АТ до ОСОБА_1 від 10.04.2025 року (ас 18), платіжною інструкцією від 27.01.2023 року на 31 229,75 грн (ас 21), розрахунком заборгованості за Кредитним договором (ас 23зв-25, 27-28).

4.Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником ( ОСОБА_1 ) взятих на себе зобов`язань за Кредитним договором №1011146304 від 27.01.2023 року, внаслідок чого утворилась заборгованість.

5.Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
За змістом ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 ст. 203 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України та ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частинами 1, 2 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Частинами 1-3 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Згідно з ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст ст. 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечитьЗакону України «Про споживче кредитування».
Положення ч. 1, 2, 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування»залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положеньЗакону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до п. 4 ч. 1ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, Закон України «Про споживче кредитування» передбачив право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування. Але законодавство визначає і низку пов`язаних із цим обмежень для банку.
На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст.1 та ч. 2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит(далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанова Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Кредитодавець має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (п. 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.
Частиною 1, 2 ст. 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.
Відповідно до 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 3).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Відповідно до вимог ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

6.Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Щодо вимоги позову в частині стягнення з відповідача боргу за кредитом та відсотками за Кредитним договором №1011146304 від 27.01.2023 року.
Судом на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів встановлено, що акцептуючи оферту Банку, відповідач підписом у заяві визнає та погоджується на запропоновані Банком умови користування кредитними коштами - процентною ставкою, правами та обов`язками клієнта (позичальника) і банку та відповідальністю сторін за прострочення виконання або невиконання зобов`язань за Договорами.
На переконання суду, умови ДКБО фізичних осіб (нова редакція діє з 15 березня 2021 року) не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», такі є чіткі, зрозумілі, не допускають двоякого трактування, доступні для усвідомлення їх наслідків пересічному громадянину України, а відтак не потребують спеціальних знань у правовій та економічній сфері.
Зокрема, 27.01.2023 року ОСОБА_1 в АТ«ПУМБ» було підписано Заяву №1011146304 на приєднання до ДКБО фізичних осіб, відповідно до умов якої відповідач просила надати кредит на загальні цілі в сумі 31 229,75 грн, на строк – 48 місяців, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості – 1,4%, розмір процентної ставки – 0,01% річних, та визначено графік платежів. 
Відповідачем суду не подано доказів того, що вона заявляла про свою незгоду з даним умовами кредитування.

Факт отримання коштів ОСОБА_1 підтверджується платіжною інструкцією від 27.01.2023 року (ас 21).

Надаючи оцінку сумі заборгованості, наведеній позивачем у розрахунку, суд не знаходить обґрунтованих підстав для сумнівів у правильності її нарахування, відповідачем такий розрахунок належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами не спростований, відтак приходить до переконання про правильність цієї суми.
Враховуючи те, що відповідач отримала кредитні кошти та користувалася ними, належних та допустимих доказів на підтвердження повернення отриманих в кредит коштів, всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України відповідач не надала, а тому позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором №1011146304 від 27.01.2023 року, а саме заборгованість за кредитом і процентами необхідно задовольнити.

Щодо вимоги позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за комісією за Кредитним договором №1011146304 від 27.01.2023 року, то суд зазначає наступне.
З матеріалів справи вбачається, що у п.5 Заяви №1011146304 на приєднання до ДКБО фізичних осіб від 27.01.2023 року банк зазначив комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1,4 %.
Враховуючи те, що ОСОБА_1 було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за Законом України «Про захист прав споживачів» і за Законом України «Про споживче кредитування» повинні надаватись безоплатно, положення п.5 Кредитного договору від 27.01.2023 року, що укладений між ОСОБА_1 та АТ «ПУМБ», щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 1,4%, є нікчемними.
Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що вимога позивача у частині стягнення заборгованості за комісією в розмірі 8 962,57 грн є необґрунтованою і до задоволення не підлягає.

7.Розподіл судових витрат.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (2 422,40 грн).
Оскільки позовна заява з доданими до неї матеріалами представником позивача подано через систему «Електронний суд», при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2 422,40 грн та заявлено позовні вимоги про стягнення 32 302,48 гривень.
Оскільки позивач сплатив судовий збір в мінімальному його розмірі 2 422,40 грн, то його належить стягнути з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі: 23 339,91 грн : 32 302,48 грн х 2 422,40 грн = 1 750,28 гривень.
Керуючись ст.ст.12, 13, 27, 77, 81, 83, 141, 223, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 274-279, 280-282 ЦПК України, суд
у х в а л и в:

Позов Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заборгованість за Кредитним договором №1011146304 від 27.01.2023 року в розмірі 23 339 (двадцять три тисячі двісті триста тридцять дев`ять) гривень 91 (дев`яносто одна) копійка, з яких: 23 337 (двадцять три тисячі триста тридцять сім) гривень 63 (шістдесят три) копійки – заборгованість за кредитом, 2 (дві) гривні 28 (двадцять вісім) копійки – заборгованість за процентами.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» 1 750 (одну тисячі сімсот п`ятдесят) гривень 28 (двадцять вісім) копійок судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте Рожищенським районним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, поданою до Рожищенського районного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем до Волинського апеляційного суду.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається відповідачем протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» місцезнаходження: м. Київ, вул. Андріївська, 4, ідентифікаційний код юридичної особи 14282829.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Дата складення повного тексту рішення суду: 06.04.2026 року.

Головуючий суддя Шептицька Н.В.