Справа № 676/8261/25
Номер провадження 2/676/1130/26

Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У К Р А Ї Н И
(з а о ч н е)
14 квітня 2026 року м. Кам`янець-Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області
в складі: головуючої судді - Гладій Л.М. 
за участю секретаря судового засідання - Сенчишеної Р.М.

розглянувши в порядку загального позовного провадження у судовому засіданні в залі суду справу за позовом Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» Пех М.В. звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором № CL-342633 від 22.11.2021 року в розмірі 321 882,74 грн., судового збору в розмірі 4 829,00 грн. 
В обґрунтування заявлених позовних вимог, представник позивача посилається на те, що 22.11.2021 року між АТ «Кредобанк» та відповідачем ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № CL-342633, відповідно до умов якого, банк надав позичальнику кредит у розмірі 250 000,00 грн., а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати відсотки за користування ним та інші, передбачені платежі в сумі, строки та на умовах за графіком погашення кредиту. Зазначає, що відповідач не виконував умов Кредитного договору належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість за Кредитним договором № CL-342633 від 22.11.2021 року в розмірі 321 882,74 грн., з яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту - 202 880,43 грн., заборгованість за відсотками - 119 002,31 грн., тому просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість та судовий збір в примусовому порядку.
Відповідач відзив на позов не подав.
Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10.11.2025 року у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін.
Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10.02.2026 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.
Представник позивача АТ «КРЕДОБАНК» Пех М.В. в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляд справи судом повідомлений належним чином, однак направив суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує, просить задовольнити в повному обсязі та не заперечує про ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, про місце і час розгляд справи судом повідомлений належним чином, однак про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав.
Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку загального позовного провадження, однак, останній не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню ч.8 ст.178 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку загального позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами.
Враховуючи вимоги ст.280 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого.
Так, відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу. 
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Судом встановлено, що 22.11.2021 року між АТ «КРЕДОБАНК» та відповідачем ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № CL-342633 від 22.11.2021 року.
На підтвердження укладення Кредитного договору позивачем надано заяву на отримання кредитного траншу, Графік платежів, Анкету заяву, Паспорт споживчого кредиту та Меморіальний ордер на отримання кредиту.
Відповідно до умов Кредитного договору № CL-342633 від 22.11.2021 року, сума кредиту складає 250 000,00 грн., термін (строк) на кредитної лінії (60 місяців) - до 20.11.2021 року (включно), сума щомісячного платежу 8 948,00 грн., розмір відсотків за Кредитним договором - 35,00% річних.
Відповідач зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати відсотки за користування кредитом та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах Графіку погашення кредиту.
Згідно пунктів 4.1, 4.2 Кредитного договору, за користування кредитом Позичальник сплачує Банку відсотки, за процентною ставкою 35,00% річних. Відсотки за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів), за ставкою, визначеною п. 4.1. Кредитного договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього Кредитного договору.
Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Так, ст.627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.
За змістом ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
АТ «Кредобанк» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором.

Так, згідно Меморіального ордеру № 67818952 від 22.11.2021 року підтверджено успішність операції про перерахування на рахунок відповідача ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 250 000,00 грн. згідно Кредитного договору № CL-342633 від 22.11.2021 року.
У відповідності до вимог ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.
Зокрема, відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, а також іншими витратами відповідно до умов договору (не сплатила щомісячні мінімальні платежі), що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.
Згідно Розрахунку заборгованості, внаслідок несвоєчасного виконання зобов`язання, відповідач станом на 31.07.2025 року заборгував перед позивачем борг за Кредитним договором № CL-342633 від 22.11.2021 року у розмірі 321 882,74 грн., з яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту - 202 880,43 грн., заборгованість за відсотками - 119 002,31 грн.
Суд приймає до уваги наданий позивачем Розрахунок заборгованості, як належний доказ по справі, оскільки будь яких доказів на спростування такого відповідачем не надано, нарахування відсотків проводилось у межах строку кредитування та на умовах визначених договором, з якими відповідач погодився. 
Орієнтована загальна вартість кредиту для споживача та витрат були визначені сторонами в договорі, за межі таких умов банк не вийшов. 
Окрім цього, відповідачем також не надано суду свого розрахунку заборгованості за Кредитним договором № CL-342633 від 22.11.2021 року, який би містив інший розмір заборгованості, визначеної позивачем та не доведено, що на момент укладення договору існували інші умови ніж зазначені в такому.
Тобто, в порушення умов Кредитного договору, а також ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст.629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.1049 ЦК України).
Відповідно до ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.
На підтвердження вжиття заходів досудового врегулювання спору стороною позивача долучено до матеріалів справи Досудову вимогу № 12052025-П15-Т2-15087082 від 12.05.2025 року щодо виконання грошових зобов`язань Кредитним договором № CL-342633 від 22.11.2021 року, яку скеровано ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку на адресу вказану відповідачем при укладенні спірного договору. У разі невиконання цієї вимоги, кредитор буде вимушений вживати заходів для захисту своїх прав та інтересів у порядку, передбаченому законодавством. Однак Досудова вимога відповідачем проігнорована. 
У постанові від 27 березня 2019 року у справі № 521/21255/13-ц (провадження № 14-600цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що боржник зобов`язаний виконати його обов`язок відповідно до умов договору. Тобто, порушивши права або законні інтереси кредитора, боржник зобов`язаний поновити їх, не чекаючи на повідомлення (вимогу) про дострокове повернення кредиту чи на звернення до суду з відповідним позовом. Враховуючи приписи ст.ст.526, 527 і 530 ЦК України, направлення повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту стосується загального порядку досудового врегулювання відповідних спорів. Невиконання кредитором обов`язку з направлення такого повідомлення (вимоги) не означає відсутність порушення його прав, а тому він може вимагати у суді виконання боржником обов`язку з дострокового повернення кредиту.
Згідно з ч.4 ст.16 Закону України «Про споживче кредитування» у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці, кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.
Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.
Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.
Відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.
Водночас, у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, наведеними у постанові від 11 вересня 2024 року у справі № 752/17604/15-ц (провадження № 61-14780св23).
Обов`язок із доказування слід розуміти, як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішенні справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі №904/2104/19).
Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, наведеною у постанові Верховного Суду від 31 січня 2025 року у справі № 235/8060/15-ц (провадження № 61-6952св24).

Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За змістом ст.ст.610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Суд, відповідно до ст.89 ЦПК України, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, а право позивача на повернення кредиту та сплату відсотків.
У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 4 829,00 грн., сплата якого підтверджується відповідною Платіжною інструкцією кридитового переказу коштів № 39525219 від 26.08.2025 року.
Керуючись ст.ст.10, 12, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» заборгованість за Кредитним договором № CL-342633 від 22.11.2021 року у розмірі 321 882,74 грн., з яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту - 202 880,43 грн., заборгованість за відсотками - 119 002,31 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» судовий збір у розмірі 4 829,00 грн.

Позивач: Акціонерне товариство «КРЕДОБАНК», код ЄДРПОУ: 09807862, місцезнаходження: вул. Сахарова, 78 м. Львів 79026, e-mail: office@kredobank.com.ua www.kredobank.com.ua.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Інші учасники справи, а також відповідачі у разі залишення заяви про оскарження заочного рішення без задоволення, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст судового рішення складено 14 квітня 2026 року.

Суддя           Л.М.Гладій