ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 року	Львів	Справа № 300/7962/25 пров. № А/857/3114/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,
суддів: Качмара В.Я., Онишкевича Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року, головуючий суддя – Чуприна О.В., ухвалене у м. Івано-Франківськ, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дії та бездіяльності протиправними,- 

В С Т А Н О В И В:

Позивач – ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ГУПФУ в Харківській області, ГУПФУ в Івано-Франківській області в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській від 09.07.2025 року за №о/р 204150001907, яким відмовлено в перерахунку пенсії і перехід з виду на вид ОСОБА_1 ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області перевести з 02 липня 2025 року ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах згідно з пунктом 3 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року за №1058-IV; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області при переведенні ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах згідно з пунктом 3 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року за №1058-IV зарахувати до пільгового стажу роботи періоди з 01.09.1992 року по 31.12.2004 року, з 01.01.2005 року по 30.04.2005 року, з 01.05.2005 року по 31.05.2010 року, з 01.06.2010 року по 31.07.2017 року; зарахувати до загального страхового стажу періоди роботи з 02.04.1990 по 09.07.1990 року та з 12.07.1990 року по 31.08.1992 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області перевести з 02 липня 2025 року ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах з урахуванням частини 2 статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року за №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, тобто за 2022-2024 роки (15057,09 гривень), які передують року звернення із заявою про переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подати звіт про виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду по даній справі протягом 20 днів з дня набрання рішенням законної сили.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Записами трудової книжки підтверджуються спірні періоди роботи. Також у позивача наявне посвідчення тракториста серії НОМЕР_1 , згідно якого ОСОБА_1 працював на посаді тракториста-машиніста. До органу пенсійного забезпечення позивачем також надавалась довідка БУ "Укрбудгаз" АТ "Укргазвидобування" №УБГ758-1 від 12.03.2025 року, в якій зазначено, що ОСОБА_1 у спірні періоди дійсно працював в БУ "Укргазбуд" трактористом-машиністом сільськогосподарського виробництва, був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового період у рослинництві, або протягом календарного року у тваринництві. Відповідно до довідки №174 від 10.12.2024 року позивач з 02.04.1990 року по 09.07.1990 року працював в Зачепилівському ремонтно-транспортному підприємстві на посаді учня токаря. Записами трудової книжки засвідчується, що ОСОБА_1 у період з 12.07.1990 року по 31.08.1992 року працював в колгоспі "Родіна", коментований період роботи додатково підтверджується довідкою від 26.03.2025 року за №1. Зазначив, що після призначення пенсії по інвалідності заявник набув 24 місяці страхового стажу, що дає право на здійснення переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком з урахуванням показника середньої заробітної плати за три попередні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2022-2024 роки в розмірі 15 057,09 гривень. Також, на переконання позивача, наявні підстави для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення з метою убезпечення ОСОБА_1 від незаконних дій відповідача на стадії виконання рішення суду. 
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 09.07.2025 року о/р №204150001907 про відмову у переведенні ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року за №1058-IV; визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо незарахування до стажу роботи ОСОБА_1 періоду з 02.04.1990 року по 09.07.1990 року та з 12.07.1990 року по 31.08.1992 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи трактористом-машиністом періоди з 01.09.1992 року по 31.12.2004 року, з 01.01.2005 року по 30.04.2005 року, з 01.05.2005 року по 31.05.2010 року, з 01.06.2010 року по 31.07.2017 року згідно записів трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_2 від 12.07.1990 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи періоди з 02.04.1990 року по 09.07.1990 року згідно Архівної довідки від 10.12.2024 року за №174 Комунального підприємства "Зачепилівський трудових архів" та з 12.07.1990 року по 31.08.1992 року згідно записів трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_2 від 12.07.1990 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області перевести ОСОБА_1 з 02.07.2025 року з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 року; в задоволенні решти позову – відмовлено.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ГУПФУ в Івано-Франківській області оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, не надано належної правової оцінки наявним доказам, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що наявність записів у трудовій книжці не є достатньою умовою для врахування стажу роботи до пільгового, оскільки така трудова книжка ОСОБА_1 не містить записів про зайнятість працівника у виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного сезону та віднесення господарства до сільгосппідприємств. Зазначає, що стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) уточнююча довідка повинна містити відомості про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції. Крім того, надана заявником довідка №УБГ758-1 від 12.03.2025 року про пільговий стаж не підтверджена первинними документами та підлягає зустрічній перевірці законності її видачі.
На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та з 07.10.2019 року отримує пенсію по інвалідності призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року за №1058-IV.
Згідно рішення від 23.01.2020 року за №204150001907, розмір пенсії позивача обчислений з розрахунку страхового стажу 35 років 10 місяців і 21 день помноженого на коефіцієнт кратності 0.35833.
Відповідно до розрахунку стажу (Форма РС-право) страховий стаж ОСОБА_1 при призначенні пенсії по інвалідності склав 25 років 11 місяців і 02 дні, останній врахований період до страхового стажу з 01.10.2019 року по 06.10.2019 року.
Позивач 02.07.2025 року через Веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про призначення пенсії, в якій самостійно визначив вид пенсії "перехід на інший вид пенсії".
До вказаної заяви ОСОБА_1 долучив, зокрема, копії довідки від 26.03.2025 року за №1, довідки від 28.05.2025 року за №УБГ1821-1, довідки від 28.05.2025 року за №УБГ1820-1, трудової книжки серії НОМЕР_2 від 12.07.1990 року, довідки від 12.03.2025 року за №УБГ758-1, архівної довідки від 10.12.2024 за №174 року.
За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 , Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, за принципом екстериторіальності, прийняло рішення від 09.07.2025 року за о/р № НОМЕР_3 про відмову в проведенні перерахунку пенсії.
Вказана відмова мотивована тим, що надана заявником довідка №УБГ758-1 від 12.03.2025 року про пільговий стаж не підтверджена первинними документами та підлягає зустрічній перевірці законності її видачі. Заявником не долучено документи про належність підсобного сільського господарства "Лукашівка" та підсобного сільського господарства "Україна".
Інших мотивів та підстав для відмови позивачу у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком оскаржуване рішення не містить.
Останній наявний розрахунок стажу Форми РС-право засвідчує, що страховий стаж ОСОБА_1 складає 33 роки 02 місяці 15 днів, водночас усі періоди роботи зараховано без особливих відміток (не в пільговому обчисленні).
Згідно записів трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_2 від 12.07.1990 (а.с.62-65), позивач, у спірні періоди:
- з 12.07.1990 року прийнятий на роботу в к.з. "Родіна" трактористом;
- з 01.09.1992 року зарахований до штату Хрестищенського УБР трактористом-машиністом сільськогосподарського виробництва в ПСГ "Лукашівка";
- з 31.12.2004 року звільнений за переведенням до відділення виробничо-соціального забезпечення і торгівлі ФБУ "Укрбургаз";
- з 01.01.2005 року прийнятий трактористом-машиністом с/г виробництва 4 розряду "Україна" за переведенням з Хрестищинського відділенні бурових робіт;
- з 30.04.2005 року звільнений за переведенням до Хрестищенського відділення борових робіт БУ "Укрбургаз";
- з 01.05.2005 року прийнятий за переведенням з ВГХІТ трактористом-машиністом с/г виробництва 4 розряду;
- з 31.05.2010 року звільнено з роботи за переведенням до відділення виробничо-соціального забезпечення і торгівлі БУ "Укрбургаз";
- з 01.06.2010 року прийнятий за переведенням з ХББР трактористом-машиністом с/г виробництва 4 розряду ПСГ "Україна";
- з 31.07.2017 року звільнений з роботи в зв`язку зі скороченням штату працівників.
Також за доводами ОСОБА_1 до страхового стажу підлягає врахуванню період його роботи з 02.04.1990 року по 09.07.1990 року учнем токаря в Бердянському відділенні Зачепилівського ремонтно-транспортного підприємства Зачепилівського району Харківської області, що підтверджується відомостями відомостями Архівної довідки від 10.12.2024 року за №174.
Згідно довідки БУ "Укрбургаз" АТ "Укргазвидобування" за №758-1 від 12.03.2025 року ОСОБА_1 працюючи трактористом-машиністом сільськогосподарського виробництва, був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового періоду у рослинництві, або протягом календарного року в тваринництві. 
Вважаючи протиправним та таким, що підлягає скасуванню рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській від 09.07.2025 року № о/р 204150001907, яким відмовлено в перерахунку пенсії перехід з виду на вид ОСОБА_1 , пенсіонер звернувся з цим позовом до суду, з метою захисту свого порушеного права на належне пенсійне забезпечення.
Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що слід зарахувати до пільгового стажу періоди роботи позивача трактористом-машиністом з 01.09.1992 року по 31.12.2004 року, з 01.01.2005 року по 30.04.2005 року, з 01.05.2005 року по 31.05.2010 року, з 01.06.2010 року по 31.07.2017 року. Крім того періоди з 02.04.1990 року по 09.07.1990 року згідно Архівної довідки від 10.12.2024 року за №174 Комунального підприємства "Зачепилівський трудових архів" та з 12.07.1990 року по 31.08.1992 року згідно записів трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_2 від 12.07.1990 року також підлягають до зарахуванню до пільгового стажу. Відтак, пільговий стаж позивача трактористом-машиністом становить більше 20 років, і такий є достатнім для призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.
У відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно приписів статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 року (далі – Закон №1058-IV). 
Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах мають чоловіки, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.
За змістом вимог частини 1 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991 року до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
За приписами ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п.3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.
Пунктом 20 Порядку №637 встановлено, що у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Додатково в довідці наводяться такі відомості стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.
Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Вимоги до ведення та заповнення трудових книжок працівників у період до 1992 року включно визначала Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 року №162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.1985 року №252; зі змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19.10.1990 року №412; далі - Інструкція №162).
Разом з тим, наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року за №110, затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі Інструкція №58) та визначено, що з прийняттям цього наказу Інструкція №162 не застосовується.
Разом з тим, що положення Інструкції №162 та Інструкції №58 узгоджуються за своєю структурою й змістом, а відтак не потребують повторення.
Згідно з пунктом 1.1 Інструкції №58, встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
При цьому, порядок призначення пенсій на пільгових умовах трактористам-машиністам, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах і на інших підприємствах сільського господарства роз`яснено у листі Міністерства соціального забезпечення № 7 від 20.01.1992 року.
Так, відповідно до роз`яснення, до трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільськогосподарської продукції, відносяться працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідне посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах на протязі повного сезону сільськогосподарських робіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відробили повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи (на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, по ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо). Віднесення господарства до підприємств сільського господарства, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, провадиться відповідно до класифікатора галузей народного господарства.
До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва. Єдина назва професії «тракторист-машиніст», запроваджена в 1961 році, охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист. До числа трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, віднесено працівників, прийнятих на роботу трактористами-машиністами, які мають про це відповідні посвідчення.
Таким чином, головними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є виконання робіт на посаді тракториста-машиніста, безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, досягнення відповідного віку, а також наявність відповідного стажу.
Аналогічні правові висновки містяться у постановах Верховного Суду від 22.05.2018 року у справі № 683/977/17, від 08.05.2018 року у справі № 672/455/17.
З матеріалів справи слідує, що згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 12.07.1990 року, позивач, у спірні періоди:
- з 12.07.1990 року прийнятий на роботу в к.з. "Родіна" трактористом;
- з 01.09.1992 року зарахований до штату Хрестищенського УБР трактористом-машиністом сільськогосподарського виробництва в ПСГ "Лукашівка";
- з 31.12.2004 року звільнений за переведенням до відділення виробничо-соціального забезпечення і торгівлі ФБУ "Укрбургаз";
- з 01.01.2005 року прийнятий трактористом-машиністом с/г виробництва 4 розряду "Україна" за переведенням з Хрестищинського відділенні бурових робіт;
- з 30.04.2005 року звільнений за переведенням до Хрестищенського відділення борових робіт БУ "Укрбургаз";
- з 01.05.2005 року прийнятий за переведенням з ВГХІТ трактористом-машиністом с/г виробництва 4 розряду;
- з 31.05.2010 року звільнено з роботи за переведенням до відділення виробничо-соціального забезпечення і торгівлі БУ "Укрбургаз";
- з 01.06.2010 року прийнятий за переведенням з ХББР трактористом-машиністом с/г виробництва 4 розряду ПСГ "Україна";
- з 31.07.2017 року звільнений з роботи в зв`язку зі скороченням штату працівників.
Стосовно зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи на пільгових умовах періодів роботи з 01.09.1992 року по 31.12.2004 року, з 01.01.2005 рроку по 30.04.2005 року, з 01.05.2005 року по 31.05.2010 року, з 01.06.2010 року по 31.07.2017 року, колегія суддів зазначає наступне.
Додатком №5 Порядку №637 затверджено форму Довідки про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
При цьому, згідно із пунктом 20 вказаного Порядку додатково в уточнюючій довідці наводяться такі відомості: стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.
Позивач разом із заявою про призначення пенсії надав органу пенсійного забезпечення довідку за №758-1 від 12.03.2025 року про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Згідно з вказаною довідкою БУ "Укрбургаз" АТ "Укргазвидобування" за №УБГ758-1 від 12.03.2025 року ОСОБА_1 , працюючи трактористом-машиністом сільськогосподарського виробництва, був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового періоду у рослинництві, або протягом календарного року в тваринництві. 
Так, довідка за №УБГ758-1 від 12.03.2025 року видана на підставі первинних документів (книга наказів за 1993-2017 роки, розрахунково-платіжна відомість, картки форми Т-2, П-2), така містить відтиск печатки підприємства, дату та номер, а також підписи директора БУ "Укрбургаз", керівника групи управління персоналом філії БУ "Укрбургаз" ДУЛР АТ "Укргазвидобування", головного бухгалтера БУ "Укрбургаз".
Аналізуючи наведене, колегія суддів зазначає, що періоди роботи ОСОБА_1 трактористом-машиністом з 01.09.1992 року по 31.12.2004 року, з 01.01.2005 року по 30.04.2005 року, з 01.05.2005 року по 31.05.2010 року, з 01.06.2010 року по 31.07.2017 року підлягають до зарахуванню до пільгового стажу.
Щодо доводів апелянта про те, що спірні періоди роботи з 02.04.1990 року по 09.07.1990 року та з 12.07.1990 року по 31.08.1992 року не підлягають до зарахуванню до страхового стажу, оскільки трудова книжка колгоспника не містить відомостей про виконання ОСОБА_1 річного мінімуму трудової участі, то колегія суддів не приймає такі доводи до уваги і зазначає наступне
Матеріалами справи підтверджено, що згідно записів трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_2 від 12.07.1990 року позивач з 12.07.1990 року прийнятий на роботу в к.з. "Родіна" трактористом та з 01.09.1992 року зарахований до штату Хрестищенського УБР трактористом-машиністом сільськогосподарського виробництва в ПСГ "Лукашівка".
Зі змісту довідки №1 від 26.03.2025 року слідує, що позивач з 1986 по 1992 роки працював в колгоспі "Родіна".
Так, відповідно до статей 3, 48 Примірного статуту колгоспників, прийнятого ІІІ Всесоюзним з`їздом колгоспників 27.11.1969 року, затвердженого постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР від 28.11.1969 року громадяни СРСР приймались в члени колгоспу на підставі заяви, яка розглядалася спочатку правлінням колгоспу, після чого прийом у члени колгоспу проводиться загальними зборами колгоспників за поданням правління. Допускається залучення на роботу за трудовими договорами фахівців та інших працівників з боку лише в тих випадках, коли в колгоспі немає відповідних фахівців або коли сільськогосподарські та інші роботи не можуть бути виконані в необхідні терміни силами колгоспників (стаття 24 Примірного статуту колгоспників).
Найвищим органом управління колгоспу визначено загальні збори членів колгоспу, до повноважень котрих, зокрема, віднесено прийняття правил внутрішнього трудового розпорядку колгоспу, положення про оплату праці та про внутрігосподарський розрахунок. При цьому, мінімум трудової участі в громадському господарстві працездатних колгоспників встановлюється правилами внутрішнього трудового розпорядку (стаття 46, 25 Примірного статуту колгоспників).
Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 року за №310.
Відповідно до пунктів 1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.
До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).
Згідно з пунктом 6 Основних Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.
Відтак, виходячи з наведеного можна дійти висновку про те, що трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого взірця, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).
З системного аналізу Примірного статуту колгоспників та Основних положень, колегія суддів зазаначає, що внесення відомостей до трудової книжки колгоспника щодо причин невиконання ним річного мінімуму трудової участі у громадському господарстві, зокрема вказання характеру таких причин, а саме поважності чи не поважності, віднесено до компетенції спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи.
Згідно позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.
Відповідно до довідки №1 від 26.03.2025 року за 1992 рік позивач відпрацював 322 дні, при установленому мінімуму 280.
Отже, позивач з 12.07.1990 по 31.08.1992 працював в к.з. "Родіна", що підтверджено відповідним записом у трудовій книжці та довідкою, відтак підлягає врахуванню до стажу роботи позивача період з 12.07.1990 року по 31.08.1992 року в колгоспі "Родіна".
Щодо врахування до стажу роботи позивача період з 02.04.1990 року по 09.07.1990 року то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до відомостей Архівної довідки від 10.12.2024 року за №174 в архівному фонді Зачепилівського ремонтно-транспортного підприємства Зачепилівського району Харківської області, в наказах директора Зачепилівського ремонтно-транспортного підприємства ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно був прийнятий учнем токаря в Бердянське відділення підприємства з 02 квітня 1990 року згідно тарифної ставки тимчасового І розряду (наказ №132 від 29 березня 1990 року), звільнений з 09 липня 1990 року за власним бажанням (наказ №278 від 09 липня 1990 року).
Підставою для видачі спірної довідки слугували архівний фонд №12, опис 1-ос, книги наказів за 1990 рік.
Колегія суддів зазначає, що вказана довідка відповідає вимогам, встановленим Порядком №637, містить відомості про періоди роботи, посаду, підпис уповноваженої особи на видачу довідки, дату та реєстраційний номер, а також посилання на первинні документи, як підставу її видачі.
Враховуючи вищенаведене, підлягає врахуванню до стажу позивача період роботи з 02.04.1990 року по 09.07.1990 року в Бердянському відділенні Зачепилівського ремонтно-транспортного підприємства.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що наявність сумнівів у відповідача щодо достовірності трудового стажу позивача, може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, однак не можуть нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу.
Разом з тим, відповідачем не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити стаж позивача.
У той же час слід враховувати, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, а право на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок заповнення документів.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що дані трудової книжки позивача не містять неправдиві або недостовірні відомості, а тому зазначені відповідачем недоліки не можуть бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні означених періодів до страхового стажу позивача, що враховується при призначенні пенсії.
Водночас, колегія суддів зазначає, що витребування та перевірка додаткових документів і довідок є правом пенсійного органу, тобто перекладання обов`язку доказування, надання відомостей тощо на позивача є неприйнятним. 
Законодавець не тільки наділив відповідача правом на перевірку відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, а й зобов`язав витребовувати в установленому законодавством порядку відомості, необхідні для здійснення покладених на відповідача завдань та сприяти особам, що звернулись за призначенням пенсії, в одержанні відсутніх у них документів для призначення пенсії.
З огляду на зазначене, відповідачу слід урахувати, що у випадку, якщо поданих позивачем документів про призначення пенсії було не достатньо, то орган пенсійного фонду мав всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставини, запропонувати позивачу надати інформації щодо двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених в архівних довідках відомостей не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.
За таких же підстав, колегія суддів вважає, що відповідачем протиправно не зараховано спірні періоди до страхового стажу позивача, покликаючись на формальні підстави.
Враховуючи вказане, відмова відповідача у зарахуванні до пільгового стажу періодів роботи позивача з 01.09.1992 року по 31.12.2004 року, з 01.01.2005 року по 30.04.2005 року, з 01.05.2005 року по 31.05.2010 року, з 01.06.2010 року по 31.07.2017 року, а також до загального стажу періодів роботи з 02.04.1990 року по 09.07.1990 року та з 12.07.1990 року по 31.08.1992 року є протиправною.
Відтак, пільговий стаж позивача трактористом-машиністом становить більше 20 років, і такий є достатнім для призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV.
Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів вважає вірним висновок суду попередньої інстанції про те, що позовні вимоги в цій частині є підставними та обґрунтованими, відтак підлягають частковому задоволенню.
В іншій частині судове рішення сторонами не оскаржується.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.
Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.
З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року у справі №300/7962/25 – без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Постанову разом із паперовими матеріалами апеляційної скарги надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи. 

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	В. Я. Качмар 	
 	 	Т. В. Онишкевич