ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 березня 2026 року	справа № 380/226/26	
Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Брильовського Р.М. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства оборони України (03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд. 6, ЄДРПОУ 00034022) визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -
встановив:
На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, у якій просить суд:
- визнати протиправним та скасування рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, викладене в пункті 5 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 04.07.2025 № 59/в про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги дружині сім`ї померлого військовослужбовця Збройних сил України ОСОБА_2 ;
- зобов`язати Міністерство оборони України призначити і виплатити дружині загиблого військовослужбовця Збройних сил України ОСОБА_2 – ОСОБА_1 передбачену статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразову грошову допомогу у разі загибелі (смерті), військовослужбовця, у 500-кратному розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня 2023 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до витягу із протоколу засідання штатної НОМЕР_2 РВЛК від 13.11.2023 № 3413, захворювання ОСОБА_2 , яке призвело до смерті та причина смерті, так, пов`язані із проходженням військової служби. Згідно з пунктом 5 протоколу засідання Комісії Міністерства оборони від 4.07.2025 № 59/в відмовлено в частині призначення одноразової грошової допомоги дружині померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, солдата ОСОБА_2 . Причиною відмови названо те, що згідно з висновком експерта Львівського обласного бюро судово-медичної експертизи від 2.06.2023 № 73/2023 в крові ОСОБА_2 виявлено етиловий спирт в концентрації 0,33%. Свідоцтвом про смерть, висновком судово-медичного експерта та постановою ВЛК встановлено єдину причину смерті військовослужбовця, ОСОБА_2 як захворювання серця (розшарування аорти з розривом).т Вказує, що наявність у його крові 0.33% етилового спирту (що, саме по собі є невеликою кількістю) не може бути підставою для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги по його смерті для Позивачки. Та обставина, що причина смерті ОСОБА_2 пов`язана із проходженням, військової служби, відповідачем не заперечувалась та підтверджена доказами, які, додані до позовної заяви. Отже, захворювання, яке стало причиною смерті ОСОБА_2 , безпосередньо, пов`язане з виконанням ним обов`язків військової служби. Стверджує, що ні в наказі командира військової частини НОМЕР_3 № 127-ОД від 31.05.2023, ні у матеріалах службового розслідування, наданих Відповідачем, немає жодних згадок про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вживання алкоголю у військовій частині. Вважає, що у відповідача були відсутні правові підстави для відмови позивачам у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги з цієї підстави. Просив позов задовольнити. 
Ухвалою судді від 7.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідач подав до суду відзив на позов у якому проти позову заперечив. Відповідач зазначає, що відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_3 № 127-ОД від 31.05.2023 причиною смерті солдата ОСОБА_2 став незадовільний стан здоров`я (розшарування аорти з розривом), яке наступило від незалежних від нього та інших сторонніх осіб чи обставин, не є наслідком застосування фізичної сили щодо нього. Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть від 27.04.2023 року № 73/2023 хворобою, що призвела до смерті ОСОБА_2 є гострий розлад кровообігу, гемоперикард, розшарування аорти з розривом. На момент події солдат ОСОБА_2 перебував в стані алкогольного сп`яніння, однак даний факт не став основною перебував в стані причиною смерті. Відповідно до висновку судово-медичного експерта від 2.06.2023 року № 73/2023 на підставі проведеної експертизи трупа ОСОБА_2 встановлено, що: "Смерть гр. ОСОБА_2 настала від захворювання - розшарування аорти на тлі артеріальної гіпертензії та кистозної медіодегенерації, ускладнене розривом стінки аорти з тампонадою серцевої сумки кров`ю та наступним припиненням серцевої діяльності. Це підтверджується сукупністю виявлених при дослідженні трупа патоморфологічних ознак: кістозна дегенерація середнього шару стінки аорти; збільшення маси серця (450 г); потовщення стінок лівого шлуночка серця (2,2 см); артеріо- та артеріолосклероз нирок, серця та головного мозку; тотальне розшарування аорти з розривом в ділянці висхідного відділу, крововилив в порожнину серцевої сумки (500 мл), повнокрів`я внутрішніх органів". У цьому висновку також зазначено про додаткові методи досліджень, а саме - висновок експерта № 1066/2023-т від 17.05.2023 згідно з яким у крові трупа ОСОБА_2 виявлено етиловий спирт в кількості 0.33% проміле. Відповідно до витягу із протоколу засідання штатної НОМЕР_2 РВЛК від 13.11.2023 № 3413, захворювання ОСОБА_2 , яке призвело до смерті та причина смерті, так, пов`язані із проходженням військової служби. Вважа, що вказані докази свідчать про вчинення солдатом ОСОБА_2 адміністративного правопорушення в тій мірі, яка надає можливість зробити висновок про обґрунтованість відмови виплаті спірної допомоги за пунктами "а" і "б" частини 1 ст. 16-4 Закону № 2011-ХІІ. Вказує, що обставини смерті ОСОБА_2 не відносяться до визначених Законом випадків можливості призначення і виплати одноразової грошової допомоги. Тому, відмовляючи у призначенні допомоги, Комісія Міністерства оборони України діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом. Просив у задоволенні позову відмовити.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з наступного. 
ОСОБА_2 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_3 з 28.02.2022 року, що підтверджується витягом із наказу військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 28.02.2022 № 46.
ОСОБА_1 є дружиною померлого військовослужбовця ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 .
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є дітьми ОСОБА_2 , що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 та серії НОМЕР_6 .
25 квітня 2023 року військовослужбовцю ОСОБА_2 стало погано на посту № 1 навчального самохідно-артилерійського дивізіону військового містечка № НОМЕР_7 « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військової частини НОМЕР_3 .
Після цього ОСОБА_2 був госпіталізований до КНП «Новояворівська лікарня ім. Ю.Липи» НМР із діагнозом: «гіпертонічна хвороба. Ішемічна хвороба серця».
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер у реанімаційному відділенні Новояворівської районної лікарні внаслідок зупинки серця, що підтверджується копією сповіщення сім`ї № 150 від 27.04.2023 та копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 .
Відповідно до витягу із наказу військової частини НОМЕР_3 № 127-ОД від 31.05.2023 "Про результати проведення спеціального розслідування за фактом смерті військовослужбовця під час мобілізації солдата ОСОБА_2 " причиною смерті солдата ОСОБА_2 став незадовільний стан здоров`я (розшарування аорти з розривом), яке наступило від незалежних від нього та інших сторонніх осіб чи обставин, не є наслідком застосування фізичної сили щодо нього.
Згідно із лікарським свідоцтвом про смерть від 27.04.2023 № 73/2023 хворобою, що призвела до смерті ОСОБА_2 , є гострий розлад кровообігу, гемоперикард, розшарування аорти з розривом. На момент події солдат ОСОБА_2 перебував в стані алкогольного сп`яніння, однак вказаний факт не став основною причиною смерті.
Відповідно до висновку судово-медичного експерта від 2.06.2023 № 73/2023 на підставі проведеної експертизи трупа ОСОБА_2 встановлено, що: "Смерть гр. ОСОБА_2 настала від захворювання - розшарування аорти на тлі артеріальної гіпертензії та кистозної медіодегенерації, ускладнене розривом стінки аорти з тампонадою серцевої сумки кров`ю та наступним припиненням серцевої діяльності. Це підтверджується сукупністю виявлених при дослідженні трупа патоморфологічних ознак: кістозна дегенерація середнього шару стінки аорти; збільшення маси серця (450 г); потовщення стінок лівого шлуночка серця (2,2 см); артеріо- та артеріолосклероз нирок, серця та головного мозку; тотальне розшарування аорти з розривом в ділянці висхідного відділу, крововилив в порожнину серцевої сумки (500 мл), повнокрів`я внутрішніх органів".
У цьому висновку також зазначено про додаткові методи досліджень, а саме - висновок експерта № 1066/2023-т від 17.05.2023 року, згідно з яким у крові трупа ОСОБА_2 виявлено етиловий спирт в кількості 0.33% проміле.
Відповідно до витягу із протоколу засідання штатної НОМЕР_2 РВЛК від 13.11.2023 № 3413, захворювання ОСОБА_2 , яке призвело до смерті та причина смерті, так, пов`язані із проходженням військової служби.
Наказом військової частини НОМЕР_3 від 10.05.2023 №133 військовослужбовця ОСОБА_2 виключено із списків особового складу військової частини.
31 березня 2025 року ОСОБА_1 через ІНФОРМАЦІЯ_3 направила заяву до Міністерства оборони України про призначення їй одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю чоловіка солдата ОСОБА_2 .
Згідно з пунктом 5 протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 04.07.2025 № 59/в зі змінами, внесеними 18.07.2025 протоколом №27/зм, відмовлено в частині призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 . 
Причиною відмови названо те, що згідно з висновком експерта Львівського обласного бюро судово-медичної експертизи від 02.06.2023 №73/2023 в крові ОСОБА_2 виявлено етиловий спирт в концентрації 0,33%.
Не погоджуючись з рішенням Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 04.07.2025 № 59/в зі змінами, внесеними 18.07.2025 протоколом №27/зм, ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду.
Вирішуючи вказаний спір суд зазначає, що правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” від 25.03.1992 року №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ).
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначені Законом України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон України №2011-ХІІ).
Згідно з статтею 16 пунктом 1 Закону України №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до пп. 2 п. 2 ст. 16 Закону України №2011-ХІІ в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.
Статтею 16-1 Закону України №2011-ХІІ визначено, що право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї загиблих (померлих) осіб, до яких зокрема належать вдова (вдівець), батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті).
Пунктом «б» частини 1 статті 16-4 Закону встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво, захворювання), інвалідність чи часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння.
Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок №975 - у редакції, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин.).
Згідно з пунктом 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, є дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.
Пунктом 4 Порядку №975 визначено випадки, коли призначається одноразова грошова допомога 
Пунктом 5 Порядку №975 встановлено кому призначається і виплачується одноразова грошова допомога 
Відповідно до пункту 29 Порядку №975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність чи часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста є наслідком: вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Згідно з витягом з протоколу засідання штатної 16 Регіональної ВЛК від 13.11.2023 № 3413, захворювання ОСОБА_2 , яке призвело до смерті та причина смерті, так, пов`язані із проходженням військової служби.
Відповідно до висновку судово-медичного експерта від 02.06.2023 № 73/2023 на підставі проведеної експертизи трупа ОСОБА_2 встановлено, що: "Смерть гр. ОСОБА_2 настала від захворювання - розшарування аорти на тлі артеріальної гіпертензії та кистозної медіодегенерації, ускладнене розривом стінки аорти з тампонадою серцевої сумки кров`ю та наступним припиненням серцевої діяльності. Це підтверджується сукупністю виявлених при дослідженні трупа патоморфологічних ознак: кістозна дегенерація середнього шару стінки аорти; збільшення маси серця (450 г); потовщення стінок лівого шлуночка серця (2,2 см); артеріо- та артеріолосклероз нирок, серця та головного мозку; тотальне розшарування аорти з розривом в ділянці висхідного відділу, крововилив в порожнину серцевої сумки (500 мл), повнокрів`я внутрішніх органів".
Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть від 27.04.2023 року № 73/2023, хворобою, що призвела до смерті ОСОБА_2 , є гострий розлад кровообігу, гемоперикард, розшарування аорти з розривом. 
На момент події солдат ОСОБА_2 перебував в стані алкогольного сп`яніння, однак вказаний факт не став основною причиною смерті.
Верховний Суд в постанові від 18 березня 2024 року у справі №120/13997/21-а зазначив, що відомості, які зазначені у зокрема, у постанові військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку смерті військовослужбовця та довідці, що свідчить про причини та обставини смерті військовослужбовця, мають важливе значення і є вирішальними для органу, що приймає рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, на якого покладено обов`язок перевірити, чи не настала смерть військовослужбовця за обставин, що виключають можливість призначення та виплати одноразової грошової допомоги, перелік яких визначений у статті 16-4 Закону України № 2011-XII.
Верховний Суд у постанові від 29 червня 2022 року у справі № 640/6477/19, аналізуючи положення пункту 1 статті 16-4 Закону № 2011-XII та пункту 19 Порядку № 975, дійшов висновку, що допомога не призначається і не виплачується лише у випадку, якщо смерть військовослужбовця є наслідком вчинення активних дій самим військовослужбовцем, який знаходиться у стані алкогольного сп`яніння. Сам факт знаходження військовослужбовця у стані алкогольного/наркотичного сп`яніння на час настання смерті не є підставою для відмови у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги його членам сім`ї.
Трактування положень пункту 1 статті 16-4 Закону № 2011-XII у зазначеній інтерпретації узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 11.04.2018 (справа № 802/1869/17-а), від 04.03.2020 (справа № 813/2071/17) та від 15.06.2022 (справа № 826/4813/18).
Відповідно до обставин цієї справи, жодним органом не було встановлено, що смерть ОСОБА_2 настала внаслідок вчинення ним певних дій у стані алкогольного сп`яніння, які призвели до смерті. 
Крім того суд враховує, що відповідач не надав суду жодних доказів того, що ОСОБА_2 притягався до адміністративної відповідальності за статтею 172-20 КУпАП в судовому порядку, а тому посилання відповідача, як на підставу для відмови у виплаті одноразової допомоги на те, що загибель (смерть) ОСОБА_2 є наслідком вчинення адміністративного правопорушення також не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.
Суд також вважає за необхідне звернути увагу на те, що за своєю природою одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті) військовослужбовця має компенсаторний характер, спрямована матеріально підтримати, наскільки це можливо, членів сім`ї (батьків, дітей, дружину) та утриманців загиблого військовослужбовця після втрати близької людини (годувальника).
Будь-які належні та достатні докази на підтвердження вчинення ОСОБА_2 дій у стані алкогольного сп`яніння, що мали своїм наслідком його смерть, відсутні, та відповідачем до матеріалів справи не долучені, а тому слід зробити висновок про те, що доводи відповідача про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги позивачу членам його родини із посиланням на статтю 16-4 частину 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не підтверджуються матеріалами справи.
Тобто, допомога не призначається, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення активних дій самим військовослужбовцем, який знаходиться у стані алкогольного сп`яніння.
При цьому, сам факт знаходження військовослужбовця у стані алкогольного / наркотичного сп`яніння на час загибелі (смерті) не є підставою для відмови у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги його членам сім`ї.
Суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену, зокрема, у постановах від 20.03.2018 у справі №813/4502/17, від 12.11.2020 у справі №186/1129/16-а, від 29.06.2022 у справі №640/6477/19.
Суд зауважує, що у цьому у випадку необхідно встановити причинно-наслідковий зв`язок між станом сп`яніння військовослужбовця та його смертю (загибеллю).
Відповідач не надав суду доказів, які б свідчили про те, що настання смерті ОСОБА_2 (внаслідок захворювання) перебуває у причинно-наслідковому зв`язку із вчинення померлим певних активних дій у стані алкогольного сп`яніння, які безпосередньо призвели до смерті (загибелі).
За таких обставин суд зазначає, що факт перебування ОСОБА_2 на момент смерті у стані алкогольного сп`яніння є необґрунтованою підставою для відмови у призначенні та виплаті матері та дружині померлого військовослужбовця одноразової грошової допомоги.
Таким чином, відсутні належні та достатні докази на підтвердження вчинення ОСОБА_2 дій у стані алкогольного сп`яніння, що мали своїм наслідком його смерть, а отже висновок відповідача про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги позивачу є безпідставним.
При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
З огляду на те, що суд не уповноважений здійснювати перевірку наявності чи відсутності усіх названих підстав, у випадку, якщо відповідач цього не здійснив, оскільки у такому разі це не входить до предмету судової перевірки, а прийняття судом рішення про зобов`язання відповідача виплатити позивачам одноразову грошову допомогу, без перевірки наявності чи відсутності усіх підстав для відмови у її виплаті, може бути необґрунтованим.
За таких обставин, належним способом захисту порушеного права позивачів є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та додані до них документи про призначення та виплату позивачам одноразової грошової допомоги у зв`язку з смертю військовослужбовця ОСОБА_2 з урахуванням висновків суду, що викладені у цьому рішенні.
Вказаний правовий висновок в частині обрання належного способу захисту порушеного права узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 31.01.2024 у справі № 480/4122/22, який вказав, що «належним способом захисту порушеного права позивачки за встановлених у справі обставин є зобов`язання МОУ повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату їй та її сину ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у розмірі 500 кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року».
Під час судового розгляду справи відповідач не довів належними та достовірними засобами доказування правомірність прийнятого рішення, а тому рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. 
Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. 
Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Суд, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що оскаржувана постанова державного виконавця прийнята всупереч вимогам Закону України “Про виконавче провадження”, а позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 268, 269, 271, 272, 293, 295, КАС України, суд, –
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” у розмірі 500 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, у зв`язку із смертю її чоловіка ОСОБА_2 , оформлене протоколом від 4.07.2025 № 59/в, із змінами, внесеними протоколом від 18.07.2025 №27/зм).
Зобов`язати Комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, у зв`язку із смертю її чоловіка – військовослужбовця військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_2 та прийняти рішення за результатами розгляду вказаної заяви, з урахуванням правової оцінки наданої судом.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України ( 03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд. 6, ЄДРПОУ 00034022) 1064,96 грн сплаченого судового збору.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його підписання. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який постановив рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя	Брильовський Роман Михайлович